Spisvakt Spisrelaterade bränder är den enskilt största orsaken till bränder i bostäder, dock inte när det gäller dödsbränder. Trots det är spisvakten viktig. Den för- hindrar att det börjar brinna genom att bryta strömmen till spisen innan farlig uppvärmning sker. Det sker genom mätning av olika faktorer som aktivitet vid spisen, temperaturstegring eller att spisen glömts påslagen. Det finns även spisvakter med släckande funktion. Spisvakter utformas vanligen för att synas så lite som möjligt i köket och monteras ofta på undersidan av fläkten eller på väggen ovanför spisen. MSB rekommenderar spisvakter som uppfyller standarden EN50615.


Brandsäker bostad för sä̈rskilt utsatta - MSB

Vem köper? Den enskilde kan själv köpa en spisvakt. En spisvakt kan även vara en bidrags- berättigad komplettering när det gäller bostadsanpassning, för att den enskilde ska kunna använda sin spis på ett säkert sätt. 29


Kunskap om riskreducerande åtgärder Målgruppsanpassad information behövs för att sprida kunskap om brandrisker och hur man kan minska dem. MSB har tagit fram en broschyr som kan lämnas till privatpersoner. Broschyr till privatpersoner - stärkt brandskydd för riskutsatta personer, finns tillgänglig på MSB:s webbplats


Hjälpmedel för varseblivning Personer som inte kan uppfatta den vanliga larmsignalen från en brandvarnare, men som ändå kan utrymma självständigt, behöver så kallade varseblivnings- hjälpmedel. Brandvarnaren kompletteras då med exempelvis en blinkande lampa och vibration.


Det finns nedladdningsbara mobilapplikationer (appar) som gör att en mobil- telefon fungerar som varseblivningsmottagare med taktil (vibration), optisk (blixtljus och blinkande symboler på skärmen) och akustisk (ljud) signalering.


Du hittar exempel på sådana appar genom att söka på appar för varseblivnings- hjälpmedel på internet. Det finns både gratisversioner och avgiftsbelagda versioner. Apparna kan även kompletteras med kuddvibrator som kopplas till mobilens hörlursuttag. Mobilapplikationerna är ett komplement och ersätter inte professionell utrustning som syftar till att varna individer med nedsatta varseblivningsförmågor att uppfatta larmsignaler.


Vem ska köpa varseblivningshjälpmedlen? Regionen kan förskriva varseblivningshjälpmedel, exempelvis via audionom på audionommottagning eller hörcentral till någon med hörselnedsättning. Det kan vara förknippat med en kostnad för individen i form av avgifter för besök, själva hjälpmedlet samt eventuellt underhåll av hjälpmedlet. Om någon behöver hjälpmedlet för att kunna arbeta kan hen ansöka om det genom Försäkrings- kassan eller Arbetsförmedlingen. Individer som inte har rätt till förskrivning av varseblivningshjälpmedel via regionen, men som ändå önskar ha sådana hjälpmedel, får införskaffa och bekosta dessa själva.


\"SMS112 för tal- och hörselskadade Vid en nödsituation kan den som har förregistrerat sitt mobiltelefonnummer för tjänsten \"SMS112\" sända ett sms till nummer 112 med information om händelsen. I det första meddelandet berättas kort vad som har inträffat och var det har inträffat (kommun och adress). SOS-operatören ställer därefter kom- pletterade frågor via sms för att få tillräcklig information med syftet att kunna skicka rätt hjälp till rätt plats. Tjänsten är endast öppen för personer som är döva, hörselskadade eller tal- skadade och kräver registrering via SOS Alarms webbplats. även en tillfälligt tal skadad person, till exempel efter en operation, kan få använda tjänsten under rehabiliteringen. även elevhem, förskolor, daghem och liknande verksamheter med hörselskadade eller talskadade elever eller personal kan använda sig av tjänsten.\"


Brandvarnare kopplad till trygghetslarm I vissa kommuner går det att ansöka om brandvarnare kopplad till sitt trygg- hetslarm. När brandvarnaren reagerar på en brand skickar den en signal om brand till den larmcentral som kommunen valt för tjänsten. Om ingen svarar när larmcentralen försöker nå brukaren kan centralen larma SOS och utförar- personal (exempelvis hemtjänst).


Vem kan få brandvarnare som är kopplad till trygghetslarm? Vanligen ansöker individen om trygghetslarm hos biståndshandläggaren som oftast beviljar ett sådant. Trygghetslarm och utryckning av hemtjänstpersonal ingår i hemtjänsttaxan. Generellt sett kan en kommun alltid överväga behovet av (kopplad) brandvarnare vid installation av trygghetslarm.


Exempel 20: Autentiskt fall från Räddningstjänsten Syd 2012 En brukare larmar via sitt trygghetslarm 03.39, men larmcentralen förstår inte vad han säger utan de kontaktar hemtjänst (03.44) som tar sig till mannens bostad. Klockan 03.59 inkommer larm om brand i byggnaden, ett flerfamiljshus. Det är hemtjänstpersonal som larmar. Räddningstjänsten anländer sju minu- ter senare till platsen (04.06). Mannen som är i åttioårsåldern påträffas livlös i lägenheten och man konstaterar senare att han avlidit av sina skador. Om han hade haft brandvarnaren kopplad till sitt trygghetslarm hade räddningstjänsten kunna varit där 20 minuter tidigare.


Exempel 21: Digitala trygghetslarm i örkelljunga I örkelljunga kommun har man infört moderna digitala trygghetslarm och tagit politiskt beslut om att alla kunder med larm ska ha sin brandvarnare kopplad till larmet. Vid rökindikering aktiveras trygghetslarmet och larmcentralen svarar. Det är larmcentralen som besvarar första linjens larm och som sedan meddelar hemvårdens personal via sms ifall kund ska kontaktas eller besökas. Larmcen- tralen kan vid behov slussa över ärendet till nödnumret 112 där bedömning görs om ambulans eller räddningstjänst behöver skickas ut.


Kommunen har också infört ett system med intelligenta nycklar. Nycklarna är programmerbara för tillträde, och de loggar aktiviteter såsom låsning och upp- låsning. Räddningstjänsten Skåne Nordväst använder samma nyckelsystem (kundens egna nyckel fungerar som vanligt). Vid händelse av brand kan rädd- ningstjänsten aktivera sin intelligenta nyckel och få tillträde till kundens bostad. Detta innebär i vissa fall att en dörr inte behöver brytas upp och att insatstiden därför kan minskas.


Tändskydd och svårantändliga kläder För att minska risken för antändning kan en rökare med funktionsnedsätt- ning behöva stöd under rökningen, alternativt kan risken för brand behöva minskas genom olika slags tändskydd. Eftersom det finns många olika sorters funktions nedsättningar kan behovet av stöd och skydd variera – från inget stöd till stort behov av stöd eller skydd. Tändskydd kan till exempel utgöras av rök- förkläde , glödskydd och flamsäkra textilier runt de platser där personen röker. Om personen dessutom är sängrökare kan skyddet förstärkas genom brand skyddad madrass, täcke, kuddar och sängkläder . För att uppnå tillräckligt bra tändskydd i sängen behöver alla delar förstärkas, inte enbart madrassen. Att förhindra att brand uppstår i kläder, säng, soffa eller fåtölj med mera kan vara livsavgörande för personer som inte har förmåga att själv släcka eller ta sig från branden. För att avgöra vilka material som behöver förses med tändskydd bör man utgå från individens normala rökmönster. Exempelvis, om personen normalt röker sittandes i en rullstol kan rökförkläde användas. Det går också att uppnå ett bättre skydd genom att göra medvetna val av klädesplagg med lägre antändlighet.


Vissa kläder antänder lättare än andra. I en studie om antändlighet av kläder 30  konstaterades att följande kläder är lättantändliga: 100 procent viskos, 100 procent bomull och blandningar av bomull och polyester. Det kan alltså vara lämpligt att undvika sådana kläder hos individer som löper större risk att råka antända sina kläder. Om kläder med enbart bomull ska användas finns det anled- ning att välja sådana med låg vikt (det vill säga låg vikt per kvadratmeter) efter som det visat sig att efterglöden förkortas i takt med att vikten minskar. I bomulls- och elastanblandningar samt i bomulls-, polyester- och elastanblandningar bör det vara minst fem procent elastan (också kallat spandex och lycra) eftersom det visat sig att sammansättningen inte antänds lika lätt då.


Generellt utgör 100 procent syntettyger 31 (exempelvis polyester) och 100 pro- cent djurfibrer några av de minst farliga sammansättningarna på grund av deras obenägenhet att antända. Exempel på djurfiber är ull eller siden. Vid en eventuell brand har även syntetmaterial visat sig minska risken för djupa brännskador eftersom dessa material smälter mot huden och på så sätt isolerar huden från de varma flammorna 32 .


Vem ska köpa tändskyddande produkter och kläder i rätt material? I första hand är det individen själv som ska köpa tändskyddande produkter och kläder i rätt material. Kläder av de material och materialblandningar som har mindre benägenhet att antända finns att köpa i vanliga klädaffärer. Tändskyddande produk- ter kan exempelvis köpas i särskilda butiker och i vissa fall genom kommunen.


Detektoraktiverat släcksystem Det kan vara lämpligt att installera ett detektoraktiverat släcksystem hos en person som har svårt att sätta sig i säkerhet om brand skulle uppstå. Det kan till exempel handla om en person som är sängbunden och bor i ordinärt boende. Ett vattendim baserat mobilt släcksystem kan relativt enkelt installeras även i befintliga boenden. Det är viktigt att systemet aktiveras tidigt vid en eventuell brand eftersom riskpersonerna oftast befinner sig helt nära branden och därför skadas tidigt i brandförloppet (innan traditionell sprinkler löser ut). Insatsen är särskilt motiverad för äldre rökare som har en väsentligt förhöjd risk. Enligt en nytto analys för rökare som är 85 år eller äldre är nyttan en av de högsta bland alla brandföre byggande åtgärder 33 . Det system som finns på marknaden i dag ger ett aktivt brandskydd över en rumsyta på cirka 30 kvadratmeter men kan kompletteras för att skydda flera rum. Vattendimteknologin har effektiva släckegenskaper samtidigt som vatten skador i byggnad och på inventarier begränsas. Systemet kräver minimalt underhåll som utförs i form av en årlig funktionskontroll.


Vem kan köpa detektoraktiverat släcksystem? I de flesta fall är släcksystemet något som kommunen tillhandahåller, men som fastighetsägare eller innehavare går det också att köpa det. Det är även möjligt att hyra utrustningen från tillverkaren.


Vilka åtgärder har effekt? I kapitlet Omkomna vid bränder delade vi in dem som omkommer i bränder i sex olika scenarier eller kluster. Dessa är mycket användbara för att utforma det in- dividanpassade brandskyddet. I det praktiska arbetet kan det dock vara använd-bart att kombinera dessa kluster så att följande fyra grupper uppkommer:


I en vetenskaplig artikel 34 beskrivs vilka åtgärder som kan anses ge god effekt för att minska risken att omkomma i brand för olika individer. Av artikeln framgår att olika åtgärder är olika effektiva för olika målgrupper. En viktig insikt är att risken att dö vid brand i bostad är avsevärt högre för personer som röker än för personer som inte gör det. Detta har en fundamental påverkan på vilka scenarier som är troliga vid en eventuell dödsbrand. Det är framför- allt förutsättningarna runt rökningen som kan utgöra en högre riskfaktor, till exempel personens kognitiva och fysiska förmågor, medicinering eller missbruk och omgivningen runt rökningen. Det är ovanligt att yngre personer som röker omkommer till följd av brand, men eftersom vissa av dessa kommer att falla inom någon av riskgrupperna senare i livet kan åtgärder för att minska antalet rökare även ses som en viktig brandförebyggande åtgärd. Självklart finns det även många personer som klarar av att röka utan att risken för brand ökar. Det som beskrivs som Bakgrundsrisk i figur 10 är dödsbränder som kan drabba hela befolkningen, men med förhållandevis låg sannolikhet. Det gör att brand- varnare blir den centrala förebyggande åtgärden. Dessa kan även kompletteras med brandsläckare och brandfilt som i första hand ger ett egendomsskydd. Den andra gruppen, Självmord , är en grupp som sällan får uppmärksamhet i brandsammanhang, men som ändå står för en betydande andel av dem som omkommer i bränder. I första hand ska detta naturligtvis förebyggas på sam- ma sätt som andra självmord, men rena brandförebyggande åtgärder ska inte


uteslutas. Detta eftersom inandningen av rök, i många fall, är mycket smärtsam vilket gör att det förekommer fall där personen ångrar sig. Om det då finns möjlighet att släcka branden kan det inte uteslutas att personen väljer att göra det. Ett stärkt brandskydd riktar sig främst mot de två övriga riskgrupperna: äldre  och Social problematik . Det är också för dessa grupper som rökning har en väsentlig betydelse för vilka åtgärder som är effektiva och motiverade.


Brandvarnare är generellt en effektiv och motiverad åtgärd för samtliga grup- per. Brandsläckare och brandfilt har primärt en egendomsskyddande effekt även om det förekommer fall där grannar eller hemtjänstpersonal har använt dem för att rädda någons liv. Spisrelaterade bränder står endast för omkring sex procent av de kända orsakerna för omkomna i bostadsbränder. Därför kan inte en installation av en spisvakt anses vara effektiv utifrån en kostnads- och nyttoanalys ens när hänsyn tas till minskningen av egendomsskador. 36 Det är dock troligt att en spisvakt är effektiv för personer i gruppen Social problematik och möjligen även för personer med kognitiva nedsättningar, såsom demens. Tändskydd och svårantändliga kläder är mycket effektiva åtgärder för grup- perna äldre och Social problematik . Kläder är det vanligaste startobjektet för personer i gruppen äldre medan stoppade möbler, som soffor, är det vanligaste startobjektet för gruppen Social problematik. 37


Detektoraktiverade släcksystem är en förhållandevis stor investering, men väl motiverad bland rökare i högriskgrupperna. Det är svårare att bedöma om ett sådant system är motiverat för personer i riskgrupperna även om de inte röker. Behovet måste därför fastställas i varje enskilt fall.


En viktig del i det systematiska säkerhetsarbetet är uppföljningen. Den behö- ver göras av olika anledningar, till exempel för att ta reda på om de planerade åtgärderna eller arbetsuppgifterna har genomförts, om arbetet utförs på ett verksamhetsanpassat sätt och om rätt förutsättningar finns för att nå uppsatta mål. Det är även viktigt att kontinuerligt under arbetets gång sammanställa data och erfarenheter och dra lärdom av det arbete som utförs. För att det ska vara möjligt att göra uppföljningar behövs tydliga och mätbara mål för arbetet och ett system för insamling av data. Beslutet att genomföra arbetsuppgifterna och att arbeta efter de arbetssätt som exemplifieras i den här vägledningen har tagits antingen politiskt eller på lednings- nivå inom olika kommunala förvaltningar. En anledning till att följa upp och utvärdera arbetsinsatserna är att beslutsfattarna då kan ta del av erfarenheterna. Men det är förstås inte bara beslutsfattarna som har behov av att få åter- koppling. Alla som på något sätt är inblandade har intresse av att se effekterna av arbetet. Det går både att mäta effekten av stärkt brandskydd och höjd risk- medvetenhet hos enskilda, och personalens psykiska arbetsmiljö. Man kan även behöva utvärdera hur arbetet fungerar och om något i arbetsprocessen behöver justeras. Ett gemensamt kommunövergripande system för inrapportering av tillbud är värdefullt för att kunna få en bredare överblick över kommunens totala arbets- insatser. Med hjälp av en gemensam sammanställning har man möjlighet att uppmärksamma trender och mönster som skulle kunna gå obemärkt förbi om varje enhet eller verksamhet skötte uppföljningen själva.


Genomförda arbetsåtgärders effekt och omfattning Omfattningen av de åtgärder som vidtas till följd av ett anpassat brandskydd kan variera. Det kan handla om allt från att informera om risker, prova eller byta batteri i brandvarnare och ta bort brännbart material från spisen, till att sätta upp fler brandvarnare, komplettera med ett automatiskt larmsystem, installera spisvakt eller detektoraktiverat sprinklersystem. Listan kan göras lång, men även en till synes liten åtgärd kan ha stor betydelse för den enskilde. Det är lätt att föreställa sig stora kostnader till följd av ett systematiskt brandföre- byggande arbete, men så behöver det inte nödvändigtvis bli. Flertalet av de personer som omfattas av arbetet kommer förmodligen enbart att behöva information, några tips på vägen och en och annan mindre åtgärd som till exempel batteribyte i brandvarnaren. För ett mindre antal personer kommer behovet av åtgärder kanske att vara mer långtgående och mer kostsamma, men i gengäld kan kostnaderna för åtgärderna i dessa fall sannolikt uppvägas av värdet av räddat liv och egendom.


Exempel 22: Mobila släcksystem i Linköping Som ett resultat av tidigare beskrivna inventering i Linköpings kommun inför- skaffade äldrenämnden 20 stycken mobila släcksystem. Dessa placerades i särskilda boenden hos personer med förhöjd risk för brand. I samband med inventeringen har frågan om brandskydd uppmärksammats och medvetenheten om behovet av att genomföra riskanalyser och hantera risker genom brandföre- byggande åtgärder har ökat.


Fyra av de 20 mobila släcksystemen löste ut under 2011–2012. För tre av fallen berodde det på brandtillbud, såsom torrkokning på spis och felaktigt användande av mikrovågsugn som ledde till rökutveckling. Vid dessa tillbud förhindrades brand. Spridningen av vattendimma kunde dessutom snabbt avbrytas efter kontroll och åtgärd av personal, och konsekvensen blev därmed väldigt liten.


I ett fall utlöste släcksystemet efter att en persons kläder börjat brinna. Tack vare den mobila släckutrustningens funktion och god insats av verksamhetens personal kunde en allvarlig brand förhindras. Den berörda hyresgästen kunde efter ett dygn flytta tillbaka till sin bostad med återställt brandskydd.


Exempel 23: Fortsatt arbete i örebro Under den inledande inventeringen som gjordes i örebro kommun 2010 bedömdes 48 individer av drygt 1 700 vara riskutsatta enligt framtagna kriterier. Många av dessa 48 individer bodde i ordinärt boende utan speciella brandskyddslösningar. Arbetet går vidare genom kontinuerliga bedömningar och samverkan med fastighetsägare. Det finns förvaltningsbeslut att installera mobilt släcksystem vid nya behov. I dag har kommunen installerat 17 stycken mobila släcksystem som täcker 21 lägenheter. Boenden i de egna kommunala fastigheterna eller där annan fastighetsägare bedriver särskilt boende har varit prioriterade. Målet var att alla vårdboenden i örebro kommun senast 2016 skulle ha ett brandskydd som ligger i nivå med den nya bygglagstiftningen. Arbetet är något försenat, men pågår för fullt. En handlingsplan om sprinkling av samtliga vårdboenden är fastställd, och motsvarande projekt pågår också för gruppboenden.


Exempel 24: Uppföljning av brandvarnare kopplade till trygghetslarm i Malmö, 2016


\"Den 29 december 2016 fanns det 7 182 trygghetslarm i Malmö . I 333 fall fanns brandvarnare kopplade till trygghetslarmen. Under 2016 inkom 39 larm från dessa brandvarnare. När en brandvarnare som är kopplad till ett trygghetslarm ut- löser går det ett larm som indikerar \"Brand\" till Malmö stads larmcentral. Larmcen- tralen kontaktar då brukaren via dennes trygghetslarm och frågar vad som hänt. Samtidigt larmas både SOS och hemtjänst om att brandvarnaren har utlösts.\"


33 av de 39 larmen till larmcentralen var spisrelaterade, tre var relaterade till rökning, två berodde på vattenånga och ett hade okänd orsak. Enligt insats- rapporterna befann sig hemtjänst oftast i närområdet och kunde därför snabbt vara på plats hos sina brukare. Deras närvaro har oftast hindrat eller begränsat en händelse. Vid ett flertal av larmen har hemtjänst även kunnat underlätta för räddningstjänsten genom att möta dem och låsa upp dörrar. De tog även hand om sin brukare, vilket måste känts tryggt för den drabbade. Vid några tillfällen har deras agerande även räddat liv, exempelvis när det på grund av sängrök- ning brann i ett täcke hos en brukare.


Tidig indikering av brand kan vara avgörande för en person med funktions- nedsättning.


På lokal nivå kan det vara svårt att se tydliga effekter såsom minskat antal allvar- ligt skadade eller omkomna individer kopplat till arbetet med att stärka brand- skyddet för särskilt riskutsatta individer. I stället kan arbetsåtgärdernas effekt mätas i form av positiva reaktioner från personal och ökad trygghetskänsla hos enskilda, både för de boende och för personer i deras omgivning, exempelvis närstående och grannar. Man kan också kontrollera om åtgärder som enligt forskningen är effektiva har vidtagits. Läs om dessa åtgärder i avsnittet Vilka åtgärder har effekt? . Det går även att göra uppskattningar av till exempel hur många gånger som personal städat bort brännbart material som ligger på eller intill spisar, hur enskilda tar emot budskap samt förändrade riskbeteenden. även själva processen är möjlig att utvärdera.


Exempel 25: Bättre samarbete i Varberg I Varbergs kommun var den största effekten av arbetet med att individanpassa brandskydd att barriärer mellan förvaltningarna började brytas ner. Den gemen- samma inställningen är numera att brand- och olycksförebyggande arbete inte enbart är räddningstjänstens ansvar. Ett exempel är att personal som i det dag- liga arbetet är ute hos enskilda åtgärdar de mest lättavhjälpta olycksriskerna, exempelvis genom att städa upp runt spisen. Det saknas dock ett enkelt sätt att registrera och rapportera dessa åtgärder vilket försvårar möjligheten att följa upp och utvärdera.


\"Exempel 26: Granskning av utförare i Nacka I Nacka kommun genomförs all hemtjänst av externa leverantörer. Vid kvalitets- granskning av utförarna undersöks \"Trygghet och säkerhet\" som en särskild punkt och i det inkluderas det brandförebyggande arbetet. Resultatet av upp- följningen redovisas på kommunens webbplats och i kundvalskataloger.\"


Bilaga 1 – Juridik Arbetet med ett stärkt brandskydd för särskilt riskutsatta individer bygger på delaktighet och samtycke från den enskilde och det är viktigt att respektera den enskildes självbestämmanderätt och integritet. Detta avsnitt beskriver några juridiska principer som på olika vis påverkar arbetet. Det finns reglerade möjligheter till stöd från samhället, och enligt lagstiftningen finns ett gemensamt ansvar för att stärka brandskyddet för särskilt riskutsatta med individanpassade åtgärder. Relevanta lagar är bland annat: • lagen (2003:778) om skydd mot olyckor, LSO • socialtjänstlagen (2001:453), SoL • lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS • hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), HSL.


En sammanfattning av lagrummen visar på en gemensam röd tråd och anger tydligt krav på att: • utgå från individen • stödja den enskilde • samverka mellan myndigheter eller samhällsorgan • anpassa bostäder så att man kan bo under trygga och goda förhållanden.


Andra relevanta lagar vi tar upp i denna bilaga är lagen om valfrihetssystem (2008:962), lagen om vissa kommunala befogenheter (2009:47), offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), dataskyddsförordningen (GDPR) och plan- och bygglagen (2010:900).


\"Lagen (2003:778) om skydd mot olyckor Lagen om skydd mot olyckor (LSO) är en målstyrande lag. I den inledande paragrafen anges det nationella målet för räddningstjänsten: att i hela landet bereda människors liv och hälsa samt egendom och miljö ett med hänsyn till de lokala förhållandena tillfredsställande och likvärdigt skydd mot olyckor . 2010 fick MSB i uppdrag av regeringen att redogöra för vad som är ett rimligt brandskydd i olika boendemiljöer. \"Rimligt brandskydd\" har lett till viss begreppsförvirring, och några räddningstjänster har ställt sig frågande till om det är ett \"rimligt\" eller \"skäligt\" brandskydd som krävs i en bostad. \"Rimligt\"


bottnar i uppdragsbeskrivningen som MSB fick och begreppet användes med anledning av det specifika regeringsuppdraget. Enligt LSO är det ett brand- skydd i skälig omfattning som krävs.


Ansvar för brandskyddet Det primära ansvaret att förebygga bränder och begränsa skador på liv, hälsa och egendom till följd av bränder ligger på den enskilde. Detta uttrycks i 2 kap. 2 § LSO, enligt följande: ägare eller nyttjanderättshavare till byggnader eller andra anläggningar skall i skälig omfattning hålla utrustning för släckning av brand och för livräddning vid brand eller annan olycka och i övrigt vidta de åtgärder som behövs för att förebygga brand och för att hindra eller begränsa skador till följd av brand. LSO uttrycker ett delat ansvar mellan fastighetsägare och nyttjanderätts- havare till byggnader. Om fastighetsägaren och nyttjanderättshavaren inte är samma (juridiska) person gäller resonemanget att den som har faktisk och rättslig möjlighet att vidta en åtgärd också är den som har ansvaret för att vidta åtgärden. Brandskyddsåtgärder som är förknippade med byggnaden och dess fasta tillbehör är primärt fastighetsägarens ansvar, medan nyttjanderättshavaren ansvarar för användandet av byggnaden och den lösa egendom som finns där. Som exempel ansvarar ägaren normalt för uppsättning av brandvarnare medan den boende ansvarar för skötseln, som rengöring, batteribyte och regelbun- den testning. Den boende är också i övrigt ansvarig till många andra åtgärder kopplade till bostadens användande och ska vidta de åtgärder som behövs för att förhindra brand och för att hindra eller begränsa skador till följd av brand i den egna bostaden. Ansvaret är dock begränsat till vad som kan anses skäligt att vidta i varje enskilt fall. Enligt 3 kap. 1 § LSO har kommunen en skyldighet att vidta åtgärder för att förebygga bränder och skador till följd av bränder så att människors liv och hälsa skyddas. Kommunen behöver därmed arbeta proaktivt, exempelvis genom arbetssätt som beskrivs i denna vägledning, och bistå de personer som själva inte kan ordna ett förstärkt brandskydd. Det ligger i kommunens intresse att bränder inte uppstår och att kommuninvånarna har ett tryggt boende. Det är


en viktig princip att de insatser som kommunen erbjuder bygger på frivillighet. Samhället kan inte tvångsmässigt vidta en åtgärd i den enskildes bostad utan direkt lagstöd. För att den enskilde själv ska kunna bidra till sin egen säkerhet och kunna fullgöra sina skyldigheter enligt LSO är det också viktigt att kommunen ger det stöd som behövs i form av till exempel rådgivning, allmänt riktad information eller utbildningsverksamhet. Stödet kan bland annat handla om rådgivning kring ett brandskydd i skälig omfattning i en bostad, men också om andra före- byggande åtgärder, som förstärkta brandskyddsåtgärder, som finns att läsa om i denna vägledning. Kommunen kan göra tillsyn av fastighetsägares och nyttjanderättshavares skyldigheter enligt LSO. Tillsynen av brandskydd i boende miljöer har traditio- nellt varit inriktad mot olika former av behovsprövade boenden, till exempel vård- och omsorgsboenden. På senare år har det blivit vanligare med tillsyn i flerbostadshus, men då har fokus främst legat på fastighetsägarens ansvar och de allmänna utrymmena i byggnaden. Det finns ingenting som hindrar att till- syn görs i enskilda bostäder. En grundläggande utgångspunkt vid tillsyn är att det i regel inte är möjligt att ställa högre krav på brandskyddet än de byggregler som gällde när bygg- naden uppfördes eller ändrades. 38 I vissa fall kan det däremot finnas särskilda omständigheter som gör att det går att ställa högre krav på brandskyddet än vad som gällde när en byggnad uppfördes. Du kan läsa mer om vad så kallade särskilda omständigheter är i boken Kommunal tillsyn enligt lagen om skydd mot olyckor . 38 Det bör även nämnas att det normalt inte går att rikta krav utifrån individens unika förutsättningar, enligt LSO. LSO är en skyldighetslagstiftning, vilket innebär att enskilda, kommunen och staten har vissa skyldigheter. åtgärder som syftar till ett stärkt brandskydd för särskilt riskutsatta individer kan vara svåra att motivera genom LSO eftersom ett brandskydd i skälig omfattning tar sin utgångspunkt från byggreglerna. Det är i rättighetslagstiftningarna, såsom SoL, som stöd för ett stärkt brandskydd utifrån individens särskilda behov kan återfinnas.


Lag (2003:778) om skydd mot olyckor 2 kap. 2 § ägare eller nyttjanderättshavare till byggnader eller andra anläggningar skall i skälig omfattning hålla utrustning för släckning av brand och för livräddning vid brand eller annan olycka och i övrigt vidta de åtgärder som behövs för att förebygga brand och för att hindra eller begränsa skador till följd av brand.


3 kap. 1 § För att skydda människors liv och hälsa samt egendom och miljön skall kommunen se till att åtgärder vidtas för att förebygga bränder och skador till följd av bränder samt, utan att andras ansvar inskränks, verka för att åstad- komma skydd mot andra olyckor än bränder. Kommunerna skall ta till vara möjlig heterna att utnyttja varandras resurser för förebyggande verksamhet.


3 kap. 2 § En kommun skall genom rådgivning, information och på annat sätt underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt denna lag.


Socialtjänstlagen (2001:453) Socialtjänstlagen (SoL) trädde första gången i kraft 1982, och ersatte de tidigare vårdlagarna – barnavårdslagen, nykterhetsvårdslagen och socialhjälpslagen. Socialtjänstens inriktning ändrades från att vara överordnad och kontrollerande och skulle nu i förhållande till den enskilde vara serviceinriktad och hjälpande. Socialhjälpslagen hade införts 1956 utifrån tanken om en medborgarrättighet i stället för gamla tiders fattigvård. Socialtjänstlagen ger kommunerna möjlighet att utforma socialtjänsten utifrån kommunens egna behov och förutsättningar samt förändringar i samhällsut- vecklingen. Lagen hänvisar till varje individs självbestämmande, integritet och eget ansvar. Det innebär att kommunen inte kan tvinga den enskilde att ta emot hjälp eller stöd. Kommunen har även det yttersta ansvaret för att kommuninvå- narna får det stöd och den hjälp de behöver. Enskilda har rätt till bistånd för sin försörjning och för sin livsföring i övrigt. Livsföring i övrigt är inte specificerat i lagen, men vissa insatser som en kom- mun bör erbjuda finns uppräknade. De uppräknade insatserna är till för att underlätta för en enskild att bo kvar hemma och innefattar bland annat hem- tjänst. Den enskilde har rätt till bistånd för att tillförsäkras en skälig levnads- nivå. Kommunerna har även möjlighet att i enskilda fall bevilja bistånd utöver vad som krävs för att den enskilde ska uppnå skälig levnadsnivå. I bedömningen om bistånd tar handläggaren hänsyn till den enskilda per- sonens egna förutsättningar och möjligheter. Handläggningen utgår från den enskildes ansökan eller uttryck om behov av hjälp. Handläggningen är belagd med sekretess, men om den enskilde lämnar sitt medgivande faller sekretessen för den hantering som medgivandet gäller. Det finns även möjlighet för kommuner att bevilja hemtjänstinsatser till äldre personer utan individuell behovsprövning enligt bestämmelserna om förenklat beslutsfattande i 4 kap. 2a § SoL. Enligt bestämmelsen är det upp till kommu- nerna själva att avgöra vilka typer av hemtjänstinsatser som ska erbjudas, och i vilken omfattning.


Socialtjänstlag (2001:453) 2 kap. 1 § Varje kommun svarar för socialtjänsten inom sitt område, och har det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver.


2 kap. 7 § När den enskilde har behov av insatser både från socialtjänsten och från hälso- och sjukvården ska kommunen tillsammans med regionen upprätta en individuell plan.


3 kap. 5 § Socialnämndens insatser för den enskilde ska utformas och genom- föras tillsammans med honom eller henne och vid behov i samverkan med andra samhällsorgan och med organisationer och andra föreningar.


3 kap. 6 § Socialnämnden bör genom hemtjänst, dagverksamheter eller annan liknande social tjänst underlätta för den enskilde att bo hemma och att ha kontakt med andra.


5 kap. 4 § Socialtjänstens omsorg om äldre ska inriktas på att äldre personer får leva ett värdigt liv och känna välbefinnande (värdegrund). Socialnämnden ska verka för att äldre människor får möjlighet att leva och bo självständigt under trygga förhållanden och ha en aktiv och meningsfull tillvaro i gemenskap med andra.


5 kap. 5 § Socialnämnden ska verka för att äldre människor får goda bostäder och ska ge dem som behöver det stöd och hjälp i hemmet och annan lättåtkomlig service. Kommunen ska inrätta särskilda boendeformer för service och omvård- nad för äldre människor som behöver särskilt stöd. Kommunen får även inrätta särskilda boendeformer för äldre människor som främst behöver stöd och hjälp i boendet och annan lättåtkomlig service och som därutöver har behov av att bryta oönskad isolering. Den äldre personen ska, så långt det är möjligt, kunna välja när och hur stöd och hjälp i boendet och annan lättåtkomlig service ska ges.


5 kap. 6 § Socialnämnden ska göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen för äldre människor samt i sin uppsökande verksamhet upplysa om socialtjänstens verksamhet på detta område. Kommunen ska planera sina insat- ser för äldre. I planeringen ska kommunen samverka med regionen samt andra samhällsorgan och organisationer.


5 kap. 7 § Socialnämnden skall verka för att människor som av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sin livsföring får möjlighet att delta i samhällets gemenskap och att leva som andra. Socialnämnden skall medverka till att den enskilde får en meningsfull sysselsättning och får bo på ett sätt som är anpassat efter hans eller hennes behov av särskilt stöd.


Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade


Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) ersatte 1994 omsorgslagen och innebar en utvidgning av denna. Verksamhet enligt LSS ska främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet för de per- soner som omfattas av lagen. Målet är också att den enskilde ska få möjlighet att leva som andra, trots sin funktionsnedsättning. LSS omfattar människor med utvecklingsstörning, autism eller autismlik- nande tillstånd och dem som drabbats av hjärnskada, med påföljande funk- tionsnedsättning, genom sjukdom eller våld. Lagen omfattar även personer med andra svåra psykiska och fysiska funktionsnedsättningar, utanför normalt åldrande, som omöjliggör att de självständigt klarar sig i det dagliga livet. Om inte något annat avtalats mellan kommunen och regionen ansvarar kommunen för alla LSS-insatser utom rådgivning och annat personligt stöd som regionen ansvarar för. Insatser som avlösarservice, korttidstillsyn, kort- tidsvistelse, bostad i familjehem eller bostad med särskild service omfattar även omvårdnad. Omvårdnad innebär att den enskilda får den hjälp och det stöd som behövs i det dagliga livet och innefattar även rätten till att känna trygghet och säkerhet. I insatserna bostad med särskild service för barn, ungdom och vuxna ingår också fritidsverksamhet och kulturella aktiviteter. Enligt LSS ska den enskilda som är berättigad till stödet, ha största möjliga inflytande samt medbestämmande gällande stödet. Insatserna ska ske på egen begäran och för den som är under 15 år eller som inte kan ställning kring detta, är det vårdnadshavare (till och med 17 år), förvaltare eller god man, som kan begära stödet. En individuell plan med beslutande och planerade insatser, som är upprättade med den som är berättigad insats enligt LSS, kan begäras av den enskilda. Kommunen har ett särskilt ansvar att samordna de insatser som tas upp i planen. En eller flera huvudmän kan vara inblandade i planen, men den ska utgå från personens individuella önskemål. Stödet enligt LSS kan behöva kompletteras med åtgärder som stärker brand- skyddet som bistånd enligt SoL då insatser enligt LSS är fördefinierade och inte hanterar denna fråga.


Lag (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade


5 § Verksamhet enligt denna lag skall främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet för de personer som anges i 1 §. Målet skall vara att den enskilde får möjlighet att leva som andra.


6 § Verksamheten enligt denna lag skall vara av god kvalitet och bedrivas i sam- arbete med andra berörda samhällsorgan och myndigheter. Verksamheten skall vara grundad på respekt för den enskildes självbestämmanderätt och integritet. Den enskilde skall i största möjliga utsträckning ges inflytande och medbestäm- mande över insatser som ges. Kvaliteten i verksamheten skall systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. För verksamheten enligt denna lag skall det finnas den personal som behövs för att ett gott stöd och en god service och omvårdnad skall kunna ges.


Lagen (2008:962) om valfrihetssystem Lagen om valfrihetssystem (LOV) reglerar vad som ska gälla för de kommuner och regioner som vill konkurrenspröva kommunala och regionala verksam- heter genom att överlåta valet av utförare av stöd, vård- och omsorgstjänster till brukaren eller patienten. Valfrihetssystem enligt LOV är ett alternativ till upphandling enligt lagen om offentlig upphandling (LOU). Det är ett regelverk som beskriver hur privata utförare kan bli leverantörer av välfärdstjänster. Att individer ges möjlighet att välja och främja mångfald bland utförare är i linje med socialtjänstlagens delaktighet och medinflytande. Vid upphandling enligt LOV är ersättningen för en insats satt på förhand, vilket gör att utförare konkurrerar med den kvalitet de kan erbjuda för samma peng. Kommunen har ansvar för sin äldreomsorg oavsett vem som utför den. Det innebär att de ska utföra uppföljning och kontroll av både den egna verksam- heten och den verksamhet som bedrivs av andra 39 .


Lagen (2018:222) om bostadsanpassningsbidrag Lagen om bostadsanpassningsbidrag syftar till att ge personer med funktions- nedsättningar möjlighet till ett självständigt liv i eget boende. Bidrag kan lämnas för att anpassa och komplettera fasta funktioner i och i anslutning till en bo- stad. Bidrag lämnas endast om åtgärderna är nödvändiga för att bostaden ska vara ändamålsenlig som bostad för personen med funktionsnedsättning. I en dom 40 ansåg Regeringsrätten (numera Högsta förvaltningsdomstolen) att en spisvakt skulle ses som en anpassning oavsett hur den var ansluten, eftersom den var ett komplement till spisen. Målet prövades enligt då gällande lag om bostadsanpassningsbidrag. 41 Domen kan sägas ge uttryck för de tankar som ligger bakom att lagen (2018:222) om bostadsanpassningsbidrag även omfattar kompletteringar av fasta funktioner. 42 En spisvakt kan alltså vara en bidragsbe- rättigad komplettering när det gäller bostadsanpassning. Det är den person som behöver anpassning som ansöker om bostadsan- passningsbidrag, oavsett vem som äger eller har nyttjanderätt till bostaden. Alternativt kan personen ge någon annan en fullmakt att ansöka om bidraget. Bidraget söks hos kommunen, som beviljar åtgärden efter en prövning av om förutsättningarna är uppfyllda. även om ansökan om bidrag ska göras av den enskilde kan kommunen ha en skyldighet att hjälpa till, exempelvis med att fylla i ansökningsblanketten. Den sökande behöver oftast ett intyg som styrker nöd- vändigheten av de sökta åtgärderna. Ett sådant intyg utfärdas av en arbetstera-


peut, läkare eller annan sakkunnig. När kommunen har fattat sitt beslut ska den även ange skälen för beslutet. Den som får avslag på sin ansökan kan överklaga beslutet till förvaltningsrätten. Boverket har ansvar för tillsynen av kommuner- nas bidragsverksamhet. Om den sökande inte själv äger byggnaden behövs ägarens medgivande om att åtgärderna får utföras. Bostadsanpassningsbidrag lämnas inte för exempelvis detektoraktiverade släcksystem. I propositionen till den nuvarande lagen om bostadsanpassnings- bidrag framförde regeringen att behovet av förstärkt brandskydd bättre torde kunna tillgodoses genom exempelvis insatser med stöd av socialtjänstlagen och ökad kunskap om brandskydd för de utpekade riskgrupperna. 43


Lag (2018:222) om bostadsanpassningsbidrag 1 § Denna lag har till syfte att genom bidrag till anpassning av bostäder ge per- soner med funktionsnedsättning möjlighet till ett självständigt liv i eget boende.


3 § Bostadsanpassningsbidrag lämnas till person med funktionsnedsättning (sö- kande) för anpassning av dennes permanentbostad. Om bostaden hyrs i andra hand, lämnas bidrag endast om anpassningsåtgärden är skälig med hänsyn till hur lång upplåtelsen är.


Om någon åtar sig att regelbundet under vissa perioder svara för omvårdnaden av en person med funktionsnedsättning i sin bostad och om åtagandet kan antas avse en längre tid, lämnas bidrag även för anpassning av den bostaden.


5 § Bostadsanpassningsbidrag lämnas för att anpassa och komplettera fasta funktioner i och i anslutning till en bostad.


Bidrag lämnas endast om åtgärderna är nödvändiga för att bostaden ska vara ändamålsenlig för sökanden. Bidrag lämnas inte om behovet kan tillgodoses med hjälpmedel som erbjuds av regionen eller kommunen enligt hälso- och sjuk- vårdslagen (2017:30). Lag (2019:983).


Hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) Att tillhandahålla hjälpmedel till personer med olika typer av funktionsnedsätt- ning är en hälso- och sjukvårdsuppgift som regleras i hälso- och sjukvårdslagen (HSL). Av lagen framgår att regionerna ska tillhandahålla habilitering, rehabi- litering och hjälpmedel. Det kommunala hälso- och sjukvårdsansvaret innebär att kommunerna ska erbjuda hälso- och sjukvårdsinsatser till de personer som bor i särskilda boendeformer eller i bostäder med särskild service samt för dem som deltar i kommunala dagverksamheter. Nästintill samtliga kommuner har därutöver, genom avtal, tagit över ansvaret för hemsjukvården från regionen och därmed också delar av ansvaret för förskrivning av hjälpmedel till personer i ordinärt boende. I de flesta regioner har kommunen tagit över förskrivning av hjälpmedel för rörelse, kommunikation och kognition, medan regionen för- skriver syn- och hörselhjälpmedel samt hjälpmedel för vård och behandling. Eftersom HSL är en ramlag kan varje sjukvårdshuvudman skapa sin egen policy med kompletterande regelverk kring hjälpmedel. Där anges vem som får förskriva ett visst hjälpmedel, på vilka grunder det kan förskrivas, vilka produk- ter som omfattas och om eventuella avgifter för hjälpmedel ska tas ut. De flesta hjälpmedel förskrivs inom primärvård eller kommunal hälso- och sjukvård av arbetsterapeuter, sjukgymnaster och distriktssköterskor. Förutom att bedöma behov av insatser ska förskrivaren prova ut, anpassa och välja lämplig produkt, instruera, träna, följa upp och utvärdera funktion och nytta. Möjligheten att få tillgång till ett visst hjälpmedel kan variera mellan regio- nerna. Och även om sjukvårdshuvudmannen har skyldighet att tillhandahålla hjälpmedel innebär det ingen rättighet för den enskilde. Det innebär i sin tur att beslut om hjälpmedel inte kan överklagas. Den som är missnöjd med sitt beslut kan i stället vända sig till patientnämnden som är en fristående och opartisk instans som finns i varje region.


Personer som är hörselskadade, döva eller dövblinda och därför inte upp- fattar signaler från exempelvis brandvarnare kan ordineras olika typer av varseblivnings hjälpmedel. Det kan handla om • akustiska signalhjälpmedel som är avsedda för personer med lätt till måttlig hörselnedsättning, som inte uppfattar ett brandlarm som en normalhörande kan uppfatta utan svårighet • optiska hjälpmedel som är avsedda för måttligt till gravt hörselskadade och döva personer i de fall man inte kan använda akustiska signaler på grund av störningsrisk eller till personer som inte uppfattar signalen ens med hörapparat • taktila hjälpmedel samt väckningsanordning som är avsedda för personer som på grund av hörselnedsättning inte vaknar vid en akustisk signal.


Audionomer på hörselkliniker och hörselmottagningar har behörighet att för- skriva dessa hjälpmedel.


Förskrivning av hjälpmedel Ansvaret för att erbjuda hjälpmedel till personer med funktionsnedsättning är delat mellan regionerna och kommunerna. Men hur ansvaret är fördelat när det gäller de olika hjälpmedelsområdena är inte reglerat i lag. Det saknas en juridisk definition av vad hjälpmedel är, men det finns andra beskrivningar och definitioner av begreppet hjälpmedel. I Socialstyrelsens term- bank definieras begreppen hjälpmedel enligt följande: • Hjälpmedel för det dagliga livet: individuellt utprovad produkt som syftar till att bibehålla eller öka aktivitet, delaktighet eller självständighet genom att kompensera en funktionsnedsättning.  Exempel på hjälpmedel för det dagliga livet är rollatorer, griptänger, hör- apparater, förstoringssystem och appar för påminnelser.


• Hjälpmedel för vård och behandling: förskriven medicinteknisk produkt som syftar till att kontrollera, bibehålla eller förbättra ett medicinskt tillstånd och som är avsedd att kunna användas utan hälso- och sjukvårdsutbildning.  Exempel på hjälpmedel för vård och behandling är antidecubitusmadrass, cpap-apparat, handortos, insulinpump, nutritionspump, ståstöd, tapp- ningskateter och tensapparat.


Vilka typer av hjälpmedel som kan förskrivas beslutas politiskt. Det är ofta en långdragen process där regelverket för hjälpmedel ska förändras, det vill säga när något nytt hjälpmedel ska in i regelverket eller något ska utgå. I dag finns till exempel ingen möjlighet att förskriva brandskyddsutrustning såsom rökför- kläde. Huruvida den typen av hjälpmedel kommer att tas med i förskrivnings- listor eller inte återstår att se. Under tiden gäller det att hitta andra vägar. Många kommuner köper in rökförkläden och dylikt från hjälpmedelsleverantören och har som en del i grundutrustningen på särskilda boenden.


Hälso- och sjukvårdslag (2017:30) 3 kap.1 § Målet med hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen.


Vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården.


5 kap. 1 § Hälso- och sjukvårdsverksamhet ska bedrivas så att kraven på en god vård uppfylls. Det innebär att vården särskilt ska


1. vara av god kvalitet med en god hygienisk standard 2. tillgodose patientens behov av trygghet, kontinuitet och säkerhet 3. bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet 4. främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen 5. vara lätt tillgänglig.


7 kap. 7 § I planeringen och utvecklingen av hälso- och sjukvården ska regionen samverka med samhällsorgan, organisationer och vårdgivare.


8 kap. 1 § Regionen ska erbjuda en god hälso- och sjukvård åt den som är bo- satt inom regionen. Detsamma gäller i fråga om den som är kvarskriven enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och som stadigvarande vistas inom regionen. även i övrigt ska regionen verka för en god hälsa hos befolkningen.


Regionens ansvar som huvudman 7 § Regionen ska erbjuda dem som avses i 1 §


1. habilitering och rehabilitering 2. hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning 3. tolktjänst för vardagstolkning för barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade.


Regionens ansvar omfattar dock inte insatser enligt första stycket 1 och 2 som en kommun inom regionen ansvarar för enligt 12 kap. 5 §. Regionens ansvar innebär inte någon inskränkning i de skyldigheter som arbetsgivare eller andra kan ha enligt annan lag.


Regionen ska, i samverkan med patienten, upprätta en individuell plan när in- satser som avses i första stycket 1 eller 2 erbjuds. Av planen ska planerade och beslutade insatser framgå.


Kommunens ansvar som huvudman 11 kap. 3 § I planeringen och utvecklingen av hälso- och sjukvården ska kommu- nen samverka med samhällsorgan, organisationer och vårdgivare.


12 kap. 1 § Kommunen ska erbjuda en god hälso- och sjukvård åt den som efter beslut av kommunen bor i en sådan boendeform eller bostad som avses i 5 kap. 5 § andra stycket, 5 kap. 7 § tredje stycket eller 7 kap. 1 § första stycket 2 socialtjänstlagen (2001:453). Kommunen ska även i samband med dagverksam- het enligt 3 kap. 6 § samma lag erbjuda en god hälso- och sjukvård åt den som vistas i dagverksamheten.


2 § Kommunen får erbjuda den som vistas i kommunen hälso- och sjukvård i hemmet (hemsjukvård) i ordinärt boende.


12 kap. 5 § Kommunen ska i samband med hälso- och sjukvård enligt 1 eller 2 § eller 14 kap. 1 § erbjuda habilitering och rehabilitering samt hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning.


Kommunen ska, i samverkan med den enskilde, upprätta en individuell plan när insatser som avses i första stycket erbjuds. Av planen ska planerade och beslu- tade insatser framgå.


Lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter Kommuner kan med stöd av 2 kap. 7 § lagen om vissa kommunala befogen- heter erbjuda servicetjänster åt äldre. Exempel på tjänster som erbjuds är snöskottning, gräsklippning och annat trädgårdsarbete, städning och tvätt, fönsterputsning, avfrostning av frysar, inköp av varor, post- och bankärenden, matlagning, bakning, matleveranser, uppsättning av gardiner och tavlor, mon- tering av brandvarnare, byte av proppar, hämtning av saker från vindar och källare eller höga skåp i bostaden. Lagen är fakultativ, vilket innebär att den inte ålägger kommuner att handla på visst sätt utan i stället ger dem en möjlighet att agera inom vissa legala ra- mar. Den ger en kommun rätt att utan föregående individuell behovsprövning tillhandahålla servicetjänster åt personer som fyllt 68 år. Lagen om kommunala befogenheter ger möjlighet till vissa generella tjänster medan socialtjänstlagen omfattar både vissa generella insatser och individuellt behovsprövade åtgärder i form av bistånd. Bakgrunden till lagstiftningen var att många kommuner hade kommit att be- driva service till äldre utan biståndsbeslut. Det huvudsakliga syftet var att på ett administrativt enkelt sätt erbjuda insatser för att förebygga olyckor i hemmet. Servicetjänster i hemmet har haft olika benämningar, till exempel boservice, fixartjänster och Fixar-Malte .


Lag (2009:47) om vissa kommunala befogenheter 1 § Denna lag innehåller bestämmelser som ger kommuner och regioner ökade befogenheter i förhållande till vad som gäller enligt kommunallagen (1991:900).


2 kap. Servicetjänster åt äldre. 7 § Kommuner får utan föregående individuell behovsprövning tillhandahålla servicetjänster åt personer som fyllt 68 år.


Med servicetjänster avses tjänster som är avsedda att förebygga skador, olycks- fall eller ohälsa och som inte utgör personlig omvårdnad.


8 § För servicetjänster åt äldre personer får kommuner ta ut skäliga avgifter enligt grunder som kommunerna bestämmer. Avgifterna får dock inte överstiga kommunernas självkostnader.


Bilaga 2 – Statistik och kunskap Befolkningsprognoser från SCB


\"Statistikmyndigheten SCB gör årligen en befolkningsprognos, och vart tredje år en mer omfattande analys av befolkningsutvecklingen. Vid analysen redovisas utöver ett huvudalternativ även alternativa framskrivningar. I den senaste prog- nosen 44 framgår att \"Utmärkande för den framtida befolkningen är att antalet och andelen äldre i befolkningen ökar\". Vidare skriver SCB att \"I hela Sverige är det åldersgruppen 80 år och äldre som ökar mest. Det beror på, förutom att dödligheten minskar, att de stora kullarna födda på 1940-talet passerar 80-års ålder de kommande åren.\"


Antal omkomna i bränder Drygt 100 personer omkommer varje år till följd av brandrelaterade händelser i Sverige. äldre individer är kraftigt överrepresenterade och det är även vanligt att de omkomna har någon form av funktionsnedsättning. Sett över de senaste 60 åren har dock antalet personer som dör i bränder minskat betydligt i Sverige, i likhet med många andra höginkomstländer. Mellan åren 1952 och 2016 har antalet dödsfall minskat med 38 procent.


Om vi även tar hänsyn till befolkningsökningen och den förändrade ålders- strukturen i befolkningen under denna period, så kallad åldersstandardisering, har dödligheten minskat med 65 procent.


Riskminskningen har varit ungefär lika stor för samtliga åldersgrupper och för båda könen förutom för den yngsta åldersgruppen (0–4 år) där minskningen har varit över 90 procent. Ett antal tekniska, sociala och ekonomiska framsteg har skett under tidsperio- den och kan vara möjliga förklaringar till minskningen av antalet döda i brän- der. Den ekonomiska utvecklingen har visat sig minska risken för många typer av oavsiktliga skador. Förbättringar i sjukvården under den studerade tidsperi- oden har varit betydande och dödligheten vid sjukhus i Sverige bland patienter vårdade för brännskador har minskat kraftigt under de senaste decennierna. Sociala framsteg som till exempel allmänt tillgänglig barnomsorg och förbättrad socialtjänst, kan också ha påverkat de historiska trenderna. Två åldersgrupper är särskilt viktiga att notera. Antalet små barn som omkommer till följd av bränder har minskat betydligt. Det är i dag mycket ovanligt att små barn omkommer till följd av brand. På 1950-talet omkom mer än tio barn (under fem år) varje år. På senare år har denna siffra flera år varit noll. Sannolikt har den organiserade barn- omsorgen och förskolor i hög grad påverkat den förändrade risken eftersom barn i dag övervakas i större utsträckning och tillbringar mindre tid i hemmet.


även om risken för att dö i en brand minskat även för de äldre, så är äldre den åldersgrupp som högst risk att dö i brand. Genom en förbättrad sjukvård och teknisk utveckling ökar gruppen multisjuka, äldre människor. Gruppen för- väntas öka ytterligare. 45 De bör därför vara en prioriterad målgrupp för brand- skyddsarbetet i Sverige. Personer i åldersgruppen 80 år eller mera är kraftigt överrepresenterade i döds- bränder. Risken för denna grupp är 4,5 gånger högre än för åldersgruppen 50–64. åldersgruppen 65–79 har 1,5 gånger högre risk jämfört med gruppen 50–64.


En övervägande majoritet, cirka 80 procent, av bränderna där människor omkommer inträffar i bostäder. Nästan lika många omkommer i flerbostads- hus som i småhus, även om man räknar med fördelningen av antalet bränder i respektive boendemiljö. Den vanligaste kända dödsbrandorsaken är rökning, cirka 30 procent. Andra vanliga orsaker är att branden är anlagd, sju procent, eller att man har glömt stänga av spisen, sju procent. Antalet bränder där orsa- ken är okänd är högt, 34 procent, och har ökat de senaste åren. De vanligaste bekräftade startföremålen är sängar eller stoppade möbler. Andelen bränder där startföremålet är okänt är hög. Vid en majoritet, cirka 58 procent, av bränder där människor har omkommit fanns inte en fungerande brandvarnare. Andelen bränder där det funnits en brandvarnare är cirka 29 procent, vid resterande bränder saknas uppgift om brandvarnare. Av dem som omkom vid bränder var två tredjedelar ensamstående, vilket är väsentligt mer än i befolkningen som helhet. Av dem som omkommit vid bränder hade mer än 40 procent druckit alkohol före olyckan. I åldersgruppen 20–64 år hade över 70 procent av männen och nästan 60 procent av kvinnorna använt alkohol före olyckan. Statistiken är hämtad från ida.msb.se. Andelen människor som omkommer till följd av bränder i Sverige befinner sig på historiskt låga nivåer, men den tydliga överrepresentationen av äldre och funktionsnedsatta är bekymmersam. För att undvika en framtida ökning av brandrelaterade dödsfall är det viktigt att inrikta det förebyggande arbetet mot just dessa riskgrupper.


Bilaga 3 – För dig som vill veta mer Erfarenheter och framgångsfaktorer


I den här bilagan kan du ta del av erfarenheter och framgångsfaktorer från olika kommuner. På MSB:s webbplats för stärkt brandskydd finns länkar till flera av nedanstå- ende exempel.


\"Uppsala kommun När äldreprojektet startade 2010 togs tidiga kontakter med berörda förvalt- ningar. Det avsattes personal från både dåvarande Kontoret för hälsa, vård och omsorg och brandförsvaret för att arbeta med projektet. Man satte också ett slutdatum för projektet eftersom arbetsuppgifterna i stället skulle övergå till att bli en del i det ordinarie arbetet. Inställningen var från början att undvika pro- blematisering, och i stället ta itu med problemen vartefter de uppstod. \"Kör och ta problemet när det kommer om det ens kommer! Det är lätt att man bara se hinder och så leder det till handlingsförlamning.\" Göran Carlsson, fd avdelningschef, Uppsala brandförsvar . Under projektet skapades inledningsvis en remissgrupp som hade till uppgift att hjälpa utförarna vid åtgärder som de själva inte kan avhjälpa. Gruppen fick posi- tiv respons och utförarna kände att de hade någon att vända sig till vid problem. Utförarna av hemvård har tagit till sig det brandförebyggande arbetssättet, och arbetar aktivt för att kontinuerligt förebygga brand hos enskilda. Denna framgång beror till stor del på de kompletteringar och förtydliganden av utfö- rarnas brandförebyggande uppdrag som införts. Att brandförsvaret under uppstartstiden erbjöd kostnadsfri utbildning till alla utförare av hemvård var ett bra sätt att nå ut med kunskap om brandförebyg- gande åtgärder, vilket i sin tur ledde till ökad medvetenhet om risker hemma hos enskilda. Ett förslag på tillägg i avtal för trygghetslarm togs fram under projektet för att enskilda ska kunna få möjligheten att koppla brandvarnaren till trygghetslar- met. Förslaget har godtagits och finns med som begäran inför upphandling av trygghetslarm. För att förtydliga utförarnas uppdrag gjorde projektledaren en processbe- skrivning utifrån den information och de synpunkter som framkommit under projektets gång. Den blev en viktig del i presentationen av utförarnas nya del i uppdraget.\"


\"Räddningstjänsten Syd \"Förstärkt brandskydd för äldre som bor kvar hemma\" var ett utvecklings- uppdrag som startade 2011 inom Räddningstjänsten Syd och fanns i deras verk- samhetsplan. Det innebär att det var ett prioriterat uppdrag som följdes upp regelbundet. Projektet var politiskt förankrat i direktionen och det var genom direktionen som förfrågan gått via kommunstyrelsen till kommunerna om att delta i projektet. Uppdraget var även förankrat hos vård- och omsorgscheferna i kommunerna som deltog i pilotprojektet. Kommunens personal valde vilka personalkategorier som skulle arbeta med brandskyddsfrågorna samt i vilka forum detta skulle ske. De var även med vid framtagandet av checklistans utformning och innehåll. I de stadsdelar och kommuner som deltog i projektet fanns redan väl fung- erande rutiner och träffpunkter för personalen för att följa upp och diskutera identifierade problem. Det underlättade arbetet med att följa upp och åtgärda de risker som identifierades vid användningen av checklistan. Hemtjänstpersonal, arbetsterapeuter och biståndshandläggare som skulle arbeta med att identifiera de som var i behov av individanpassat brandskydd fick en utbildning i hur checklistan skulle användas och tolkas, vilka åtgärder som kunde vara aktuella samt hur uppföljning var tänkt att ske ute i arbetsgrupperna.\"


Personalen som deltog i projektet hade god förståelse för de äldres problema- tik och kände också igen sig i många av de möjliga brandrisker i beteende och hemmiljö som räddningstjänsten beskrev. Detta gjorde att de var positivt inställda och motiverade att arbeta med de nya uppgifterna. Räddningstjänsten Syd har även efter projektet genomfört anpassad utbildning till de yrkesgrupper som möter äldre i deras hemmiljö. De använder samma checklista internt för räddningstjänsten som för hemtjänsten. Under arbetet har insikten om egen kompetens inom organisationen blivit tydlig och 2014 anställdes en socionom som seniorsamordnare. Räddningstjänsten Syd är den organisation som arbetat längst med att kombinera hembesök med särskild behovsbedömning av åtgärder för att stärka brandskyd- det för särskilt riskutsatta individer.


Varbergs kommun – Räddningstjänsten Väst I Varbergs kommun insåg man att ett stärkt brandskydd för särskilt riskutsatta individer inte enbart var en fråga för räddningstjänsten utan att den berörde hela kommunen och dess förvaltningar. Det var viktigt att få förståelse hos Socialförvaltningens personal, men det var inte helt lätt. Inledningsvis uppnåd- de kommunen förståelse inom organisationen för trygghetslarm, men inte hos handläggarna i andra organisationer inom Socialförvaltningen. Under arbetets gång började barriärer mellan förvaltningarna brytas så att problem kunde lösas med gemensam kraft. Den främsta framgångsfaktorn var den utbildning som trygghetslarmspersonalen fick. Problemen och lösningar konkretiserades och visades ur deras perspektiv. Personalens tidigare frustration att se problem, men inte veta hur de ska agera, minskade. 2013 bildades förbundet Räddningstjänsten Väst , där Varberg och Falkenberg  ingår. Det sätt som trygghetslarmenheten arbetade på i Varberg, har nu använts i förbundet och omvandlats till trygghetsteam som dessutom är en del av rädd- ningstjänstorganisationen. Vid en ny inventering av trygghetslarm 2014–2015


\"gjordes motsvarande inventeringsarbete i båda kommunerna. Detta görs varje gång kommunerna upphandlar trygghetslarm, vilket innebär en systematisk och återkommande kontroll vart fjärde år. Nya former för samarbetet har tagits fram. Tidigare samverkade man, nu gäl- ler ett samarbetsavtal med Räddningstjänsten Väst som utförare. Konceptet med trygghetsteam har utvecklats och andra samhällsvärden och trygghetsskapande effekter har kunnat uppnås. Räddningstjänsten Väst har också uppdraget att installera nya trygghetslarm. Det ger dem möjlighet att inventera risker i hemmet hos brukaren och vidta andra åtgärder direkt, till exempel att byta batterier i en brandvarnare. Beroende på brist kontaktar de närstående eller biståndshandläggare. ärendet hanteras från fall till fall i dialog med biståndshandläggaren. Trygghetsteamens arbete består av fyra delar: • grunduppdrag med natthemtjänst och trygghetslarm • förebyggande arbete (checklistor och åtgärder hemma hos kunden) • trygghetsskapande arbete (13 patruller rör sig i kommunen och rapporterar om alltifrån medvetslösa personer och fallna träd till att vidta olika åtgärder, till exempel dela ut reflexer) • vara \"första insatsperson\".\"


Linköpings kommun – Räddningstjänsten östra Götaland Linköpings kommuns enhet Statistik och utredningar tog fram en webbenkät som innehöll ett antal frågor om befintligt brandskydd, bemanning på olika avdelningar, brand- och utrymningslarm med mera. Enkäten skickades till verksamhets ansvariga och fastighetsägare för vårdbostäder, serviceboenden, stödboenden, kopplade boenden, gruppbostäder samt servicelägenheter. Enkäten blev en väckarklocka för många och väckte ett engagemang för före- byggande brandskydd. Man började diskutera gränsdragning mellan fastighets- ägare och hyresgäst, tekniska lösningar med spisvakter, utrymningslarm, check- listor för olycksförebyggande hembesök, brandövningar med mera. Efter undersökningen genomförde verksamhetscheferna tillsammans med personalen en riskanalys och identifierade riskpersoner som var i behov av en mobil sprinkler i bostaden. Under tiden 2011–2012 löste fyra av 20 installerade sprinkleranläggningar ut varav tre räddade både liv och egendom. Detta tyder på att förarbetet med att hitta personer i riskzonen fungerade.


örebro kommun Den inledande inventeringen av antalet riskutsatta som tydliggjorde behovet var viktig för att få en överblick och för att kunna identifiera behov och prioritera åtgärder. Pilotförsöket med tre mobila sprinklersystem som installerades hos enskilda var lyckat. Det tog inte lång tid innan systemen utlöste och räddade liv. Det var ett kvitto på att identifieringen och åtgärden varit effektiv, och uppmuntrade till fortsatt arbete. Engagerade personer internt i organisationen och i samverkande organisatio- ner var en viktig faktor för arbetet. Likaså att samarbetet mellan alla inblandade i kommunen fungerade mycket bra och var prestigelöst.


örebro kommun satsar särskilt på arbete med brandskyddsfrågor för särskilda riskgrupper. Arbetet med att identifiera individer som ingår i riskgrupperna har genomförts av socialförvaltningen, vård- och omsorgsförvaltningen samt förvaltningen för funktionsnedsatta. Utifrån ett gemensamt formulär har be- dömningar gjorts utifrån flera parametrar. Bland annat har svårighet att hantera ljus, tändstickor och cigaretter, missbruksproblem, funktionsnedsättning samt svårighet att uppfatta och agera i händelse av brand bedömts. Av drygt 1 700 individer bedömdes 48 vara särskilt riskutsatta. Dessa bodde i ordinarie lägenheter utan speciella brandskyddslösningar. Individuella åtgärder planeras för att stärka brandskyddet för dessa.


Erfarenheter och utvärdering Politisk förankring, tydlig organisation samt finansiering är viktigt för att skapa systematik i arbetssättet. Det gemensamma formuläret som använts har varit bra för att standardisera bedömningarna och formalisera arbetsprocessen. I kommunen bedömer man att antalet riskpersoner inte är fler än att man kan få god kännedom om dem. Brandskyddsåtgärderna behovsanpassas för olika individers risknivå. Att stärka brandskyddet för de identifierade personerna har flera positiva effekter. Den enskilde kan bo kvar i hemmiljön, kringboende utsätts inte för fara, och fastighetsägare får mindre egendomsskador. Totalt sett bedömer kommunledningskontoret att samhällsnyttan är högre än kostnaden. En av åtgärderna som satts in är så kallade lätt monterbara automatiska släcksystem. Vid flera tillfällen har släcksystemen aktiverats och därmed släckt den uppkomna branden i ett tidigt skede och förmodligen räddat livet på den boende.


Karlstadsregionens räddningstjänst och Karlstad kommun Karlstadsregionens räddningstjänst har arbetat med att stärka brandskyddet för sär- skilt riskutsatta individer sedan 2009. De stödjer arbetet med särskilt riskutsatta och individanpassat brandskydd inom sina medlemskommuner ( Karlstad, Forsha- ga, Kil, Munkfors, Grums, Hammarö ) och erbjuder sig att utbilda dem som möter riskutsatta personer dagligen och stödja dem gällande lämpliga brandskydds- åtgärder. De har en särskild person utsedd för arbetet och de utför även riktade utlåtanden i speciella fall. Det kostar ingenting att anlita räddningstjänsten för dessa rådgivningsuppdrag. Arbetet bygger på frivillighet och drivs genom infor- mation och uppmuntran. I Karlstad kommun gör hemtjänsten en riskinventering hos sina brukare. När risker upptäcks kontaktas chefen på hemtjänsten som i sin tur kontaktar kommunens säkerhetssamordnare/teknisk förvaltare säkerhet. Hembesök görs av säkerhetssamordnaren tillsammans med hemtjänsten och god man eller närstående. Tillsammans reder man ut vilken hjälp personen kan tänkas behöva. Vård- och omsorgsförvaltningen har tagit kostnaden för de åtgärder som genom förs. Säkerhetssamordnaren har mandat att beställa åtgärder och dessutom brukar anpassningarna göras snabbt. Om det behövs detektorakti- verat sprinklersystem samråder kommunen även med fastighetsägaren. Karlstad kommun har i dag 250 mobila släckenheter.


\"Nacka kommun – Södertörns brandförsvarsförbund Nacka kommuns tidigare enhetschef på äldreenheten initierade projektet \"Brand- förebyggande arbete i ordinärt boende\". Det var inte någon speciell händelse i Nacka som ledde fram till att projektet startade, utan enhetschefen engagerade sig i frågan utifrån sitt engagemang för trygghet och säkerhet för Nackas äldre. Projektet genomfördes i samarbete med Södertörns brandförsvarsförbund .\"


\"Storbritannien – Hampshire Rescue and Fire För 15 år sedan insåg räddningstjänsterna i Storbritannien att deras arbetsmodell var ohållbar. Antalet bränder ökade och dödsbrandstalen var höga. Räddnings- tjänsten ändrade fokus från att bara rycka ut när branden redan var ett faktum till att vidta mer brandförbyggande åtgärder. Brandlarmen har sedan dess minskat med 50 procent och dödsbrandstalen har gått från 15 omkomna per miljon invånare till fem. Hampshire Rescue and Fire såg tidigt ett samband i riskfaktorer mellan hälso- risker och brandrisker, som kognitiv svikt, rökning, droger, alkohol, fysisk inaktivitet, fetma och ensamhet. De konstaterade också att risken att dö i brand var dubbelt så hög för personer över 65 år. Tillsammans med National Health Service startades ett samarbete. Räddningstjänsterna utför nu olika former av be- sök med riskreducerande syfte, exempelvis \"Safe and well\", hos äldre personer. De är också det sammanhållande navet och vägvisaren för ett mer omfattande samarbete mellan olika organisationer som verkar inom folkhälsoområdet. I Hampshire vill man att räddningstjänstens resurser ska bidra till ett tryggare sam- hälle, och utgångspunkten är utbildning och övningar för att stärka de äldres kunskap och fysiska förmåga. För att stärka de äldres fysiska förmåga har man iordningställt övningsstationer i räddningstjänsternas fordonshallar. Räddnings- tjänsten har även startat något de kallar \"STEER\", Safety Through Education and Exercise for Resilience, vilket innebär \"Säkerhet med hjälp av utbildning och övningar för förbättrad rörlighet\", som är ett aktivitetspaket bestående av tolv träffar á två timmar. Där får äldre med behov av förbättrade kunskaper och behov av fysisk aktivitet träffas för att utbildas och tränas. Både hel- och deltidsbrandstationer används som mötesplats.\"


\"Norge DSB (Norges motsvarighet till MSB) och Helsedirektoratet (Norges motsvarighet till Socialstyrelsen) har tillsammans tagit fram en vägledning som ska vara till hjälp för kommunerna i deras arbete med brandsäkerhet hemma hos riskutsatta grupper. Vägledningen \"Samarbeid mellom kommunale tjenesteytere om brannsik- kerhet for risikoutsatte grupper\" bygger på den offentliga utredningen \"Trygg hjemme\" från 2012 samt rapporten \"Brannsikkerhet for risikoutsatte grupper\".\"


1 § I denna lag finns det bestämmelser om hur skyddsrum skall byggas, utrustas och underhållas. I lagen finns det också bestämmelser om ersättning.


2 § Skyddsrum är utrymmen för skydd av befolkningen i krig. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om behovet av skyddsrum och inom vilka områden inom landets kommuner som skyddsrummen skall vara belägna.


2 kap. Utformning och placering av skyddsrum 1 § Skyddsrum skall vara utformade och utrustade för att stå emot verkningarna av sådana stridsmedel som kan antas komma till användning i krig. Om det krävs skyndsamma åtgärder för skydd av befolkningen i krig får skyddsrummen utformas och utrustas så att de i största möjliga utsträckning står emot sådana verkningar.


2 § Skyddsrum skall vara placerade och utformade med hänsyn till de skyddsbehövandes möjligheter att efter varning hinna fram till dem i tid och att uppehålla sig där under den tid som behövs.


3 § Skyddsrum skall vara utformade så att de under fredstid kan användas för andra ändamål.


4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter eller i särskilda fall besluta om skyddsrums placering, utformning och utrustning samt inom vilken tid de skall kunna iordningställas.


3 kap. Byggande och kontroll av skyddsrum 1 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall, i den omfattning staten ställer medel till förfogande, besluta i enskilda fall om byggande av skyddsrum samt kontrollera att inrättade skyddsrum har avsedd skyddsförmåga och att skyltning skett i enlighet med lagen.


Kommunen skall på begäran av den myndighet som avses i första stycket lämna upplysningar om planer för byggverksamhet i kommunen och om andra förhållanden av betydelse för myndighetens beslut i frågor om byggande av skyddsrum.


Skyddsrum i befintlig byggnad eller anläggning 2 § Om ett skyddsrum ska byggas utan att frågan uppkommit i samband med att någon sådan byggåtgärd ska utföras som kräver bygglov enligt plan- och bygglagen (2010:900), ska den myndighet som enligt 1 § fattat beslutet ombesörja att skyddsrummet byggs och utrustas. Lag (2010:919) .


Skyddsrum i samband med nybyggnation 3 § Den som inom ett område där skyddsrum ska byggas avser att utföra sådana byggåtgärder som kräver bygglov enligt plan- och bygglagen (2010:900) och som kräver anmälan ska underrätta den myndighet som avses i 1 § om sin avsikt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från underrättelseskyldigheten enligt första stycket. Lag (2010:919) .


4 § Den som har lämnat en underrättelse enligt 3 § har rätt att få ett beslut i skyddsrumsfrågan enligt 1 §. Om beslutet innebär att ett skyddsrum ska byggas, ska beslutet även innehålla uppgift om det antal personer som ska kunna få plats i utrymmet. I samband med att ett beslut enligt första stycket delges, får den som lämnat underrättelsen föreläggas att vidta åtgärder i enlighet med beslutet. Ett beslut enligt första stycket gäller i två år. Ett sådant beslut får ändras endast om den som beslutet gäller godtar ändringen. Lag (2010:919) .


5 § Vid ett tekniskt samråd enligt 10 kap. plan- och bygglagen (2010:900) ska en genomgång göras av de åtgärder för besiktning, tillsyn och övrig kontroll som är nödvändiga för att ett skyddsrum ska kunna antas komma att uppfylla de krav som ställs i 2 kap. 3 § och med stöd av 2 kap. 4 § denna lag.


Bestämmelserna i 10 kap. 3, 5-7, 18, 27, 29 och 34-37 §§ plan- och bygglagen om kontroll m.m. och om slutbevis ska tillämpas på arbetet med att bygga ett skyddsrum. Lag (2010:919) .


6 § En byggherre som utför sådana byggnadsåtgärder som avses i 3 § skall bygga och utrusta sådant skyddsrum som enligt ett föreläggande skall finnas i byggnaden eller anläggningen. Byggherren skall se till att utrymmet stämmer överens med givet föreläggande enligt 4 § andra stycket samt med det som anges i 2 kap. 3 § och det som bestämts med stöd av 2 kap. 4 §.


4 kap. Fastighetsägares och nyttjanderättshavares skyldigheter Ansvaret för att underhålla skyddsrum


1 § ägaren till en byggnad eller annan anläggning där det finns ett skyddsrum är skyldig att underhålla skyddsrummet och den utrustning som hör till skyddsrummet.


2 § ägaren till en byggnad eller annan anläggning där det finns ett skyddsrum är skyldig att, efter föreläggande av den myndighet som avses i 3 kap. 1 §, vidta de åtgärder som behövs för att förbättra utrymmets skyddsförmåga.


Skyldighet att bereda plats 3 § ägaren eller nyttjanderättshavaren till en byggnad eller annan anläggning där det finns ett skyddsrum är under höjd beredskap skyldig att bereda plats i skyddsrummet åt dem som behöver skydd.


Skyltning 4 § ägaren till en byggnad eller annan anläggning där det finns ett skyddsrum skall genom skyltning på byggnaden eller anläggningen ge anvisning om var utrymmet finns. Skyldighet att tillåta inrättande av skyddsrum


5 § En nyttjanderättshavare får inte hindra ägaren till en byggnad eller annan anläggning att inrätta skyddsrum eller att företa andra åtgärder enligt denna lag.


Särskilt om nyttjanderättshavare 6 § En nyttjanderättshavare är skyldig att på begäran av ägaren till en byggnad eller annan anläggning betala ett skäligt bidrag till kostnader som ägaren får på grund av skyldigheter enligt denna lag. Detta gäller dock endast om 1. ägaren inte kände till att åtgärderna skulle vidtas då nyttjanderättsavtalet träffades eller senast kunde sägas upp och minst två år återstod av nyttjanderätten då skyldigheten att vidta åtgärderna blev kända för ägaren, och 2. det kan anses uppenbart oskäligt att ägaren skall svara för hela kostnaden.


5 kap. Avveckling av skyddsrum 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att ett utrymme inte längre skall vara skyddsrum.


6 kap. Ersättning 1 § Den som skall bygga och utrusta ett skyddsrum enligt 3 kap. 6 § har rätt till skälig ersättning av staten för sina merkostnader.


2 § Den som är skyldig att underhålla ett skyddsrum har rätt till skälig ersättning av staten för sina kostnader. Detsamma gäller den som vidtagit åtgärder som anges i 4 kap. 2 §. Ersättning lämnas dock inte för åtgärder som har föranletts av att ägaren eftersatt underhållet av skyddsrummet, gjort otilllåtna ingrepp i det eller på annat sätt varit försumlig.


3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om ersättningens storlek.


7 kap. Förelägganden och andra åtgärder Förelägganden och vite 1 § Den myndighet enligt 3 kap. 1 § som beslutar om byggande eller kontroll av skyddsrum får meddela de förelägganden som behövs i enskilda fall för att denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall efterlevas.


Ett föreläggande enligt första stycket får förenas med vite. Ett föreläggande som tar sikte på sådana situationer som regleras i 7 kap. 3 § denna lag får dock inte förenas med vite. åtgärd på försumligs bekostnad


2 § Om ett föreläggande enligt 1 § inte följs, får åtgärden vidtas av den som meddelat föreläggandet. En sådan åtgärd vidtas på den försumliges bekostnad, om han eller hon inte på grund av någon bestämmelse i denna lag är berättigad till ersättning för åtgärden om den vidtas frivilligt.


Tillträde 3 § ägaren eller nyttjanderättshavaren till en byggnad eller annan anläggning är skyldig att lämna den myndighet som avses i 3 kap. 1 § tillträde till byggnaden eller anläggningen för att utföra besiktning eller annan kontroll enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.


Polismyndigheten skall lämna den hjälp som behövs för tillträde enligt första stycket.


8 kap. Straff 1 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör sin skyldighet enligt 4 kap. 3 § döms till böter eller fängelse i högst ett år. Har gärningen medfört avsevärt men för totalförsvaret eller är den av någon annan anledning att anse som grov döms till fängelse, i lägst sex månader och högst fyra år.


2 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot någon föreskrift som meddelats med stöd av 2 kap. 4 §.


9 kap. överklagande m.m. 1 § Beslut i frågor enligt 3 kap. 1 och 4 §§, 4 kap. 2 §, 6 och 7 kap. får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.


3 § Beslut enligt 1-7 kap. som meddelas under höjd beredskap skall gälla omedelbart om inte något annat bestäms i beslutet.


övergångsbestämmelser 2006:545 1. Denna lag träder i kraft den 1 september 2006.


2. Bestämmelser i denna lag om ägare till fastighet tillämpas även på den som innehar fastighet med fideikommissrätt. 3. För underhåll av skyddsrum som inrättats med stöd av 6 kap. 13 § lagen (1994:1720) om civilt försvar gäller fortfarande 6 kap. 11-16 §§ i den upphävda lagen (1994:1720) om civilt försvar.


4. Ett föreläggande som utfärdats enligt 6 kap. 8, 11, 12, 14, 15 och 18 §§ och 7 kap. 3 § i den upphävda lagen (1994:1720) om civilt försvar skall anses som ett föreläggande enligt denna lag. 5. I fråga om ersättning som bestämts före ikraftträdandet av denna lag gäller 6 kap. 20-22 §§ i den upphävda lagen (1994:1720) om civilt försvar.


Lag om energideklaration för byggnader 2006 985

2 § Lagen skall tillämpas på byggnader för vilka energi används i syfte att påverka byggnadernas inomhusklimat.


energiprestanda: den mängd energi som behöver användas i en byggnad för att uppfylla de behov som är knutna till ett normalt bruk av byggnaden under ett år, luftkonditioneringssystem: ett system för att åstadkomma en form av behandling av inomhusluft, genom vilken temperaturen kan kontrolleras eller sänkas, nominell effekt: den maximala värmeeffekt, uttryckt i kilowatt, som tillverkaren fastställt och garanterar vid kontinuerlig drift om de av tillverkaren angivna verkningsgraderna respekteras, uppvärmningssystem: ett system för att åstadkomma en form av behandling av inomhusluft genom vilken temperaturen kan höjas, och värmegenerator: den del av ett uppvärmningssystem som genererar värme genom en eller flera av följande processer: 1. förbränning av bränsle, 2. jouleeffekt i värmeelement med elektriska motstånd, eller 3. värmeupptagning med hjälp av en värmepump från en värmekälla i form av omgivningsluft, ventilationsfrånluft, vatten eller mark.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om vad som avses med nominell effekt och värmegenerator. Lag (2020:238) .


Skyldighet att energideklarera byggnader 4 § Den som för egen räkning uppför eller låter uppföra en byggnad ska se till att det finns en energideklaration upprättad för byggnaden. Lag (2012:397) .


5 § Den som äger en byggnad ska se till att det alltid finns en energideklaration upprättad för byggnaden om 1. en total användbar golvarea på över 250 kvadratmeter i byggnaden ofta besöks av allmänheten, eller 2. byggnaden eller en del av byggnaden upplåts med nyttjanderätt.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om beräkning av total användbar golvarea. Lag (2012:398) .


6 § Innan en byggnad eller en andel i en byggnad säljs ska den som äger byggnaden se till att det finns en energideklaration upprättad för byggnaden. Lag (2012:397) .


6 a § En energideklaration för en tredimensionell fastighet i ett byggnadskomplex får bestå av en gemensam deklaration för hela byggnadskomplexet, om detta har ett gemensamt värmesystem. Lag (2009:579) .


6 b § En energideklaration får användas i tio år efter att den har upprättats för att uppfylla skyldigheterna i denna lag. Lag (2012:397) .


Undantag från skyldigheten att energideklarera byggnader 7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från skyldigheterna i 4-6 §§.


Besiktning av en befintlig byggnad 8 § Innan en energideklaration upprättas för en befintlig byggnad ska den som äger byggnaden se till att byggnaden besiktas på plats.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om besiktning enligt första stycket och om undantag från kravet på sådan besiktning. Lag (2012:397) .


Inspektion av uppvärmnings- och luftkonditioneringssystem i byggnader som ska energideklareras


8 a § Om en byggnad ska energideklareras enligt 5 § och byggnaden har ett uppvärmnings- eller luftkonditioneringssystem, ska byggnadens ägare se till att systemets tillgängliga delar inspekteras innan energideklarationen upprättas, om systemet är 1. ett uppvärmningssystem eller ett kombinerat rumsuppvärmnings- och ventilationssystem med en nominell effekt på rumsuppvärmning på över 70 kilowatt, eller 2. ett luftkonditioneringssystem eller ett kombinerat luftkonditionerings- och ventilationssystem med en nominell effekt på över 70 kilowatt.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om inspektion enligt första stycket och om undantag från kravet på sådan inspektion. Lag (2020:238) .


Energideklarationens innehåll 9 § I en energideklaration ska det anges 1. en uppgift om byggnadens energiprestanda, 2. om obligatorisk funktionskontroll av ventilationssystemet har utförts i byggnaden, 3. om radonmätning har utförts i byggnaden, 4. om byggnadens energiprestanda kan förbättras med beaktande av en god inomhusmiljö och, om så är fallet, rekommendationer om kostnadseffektiva åtgärder för att förbättra byggnadens energiprestanda, och 5. referensvärden, som gör det möjligt för konsumenter att bedöma byggnadens energiprestanda och att jämföra byggnadens energiprestanda med andra byggnaders.


I fall som avses i 8 a § ska energideklarationen även innehålla 1. en bedömning av värmegeneratorns eller luftkonditioneringssystemets verkningsgrad och storlek i förhållande till byggnadens uppvärmnings- eller kylbehov, och 2. rekommendationer om kostnadseffektiva åtgärder för att förbättra systemets energiprestanda.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur en byggnads energiprestanda enligt första stycket 1 ska fastställas, om vilka referensvärden som ska användas enligt första stycket 5 och om vilka ytterligare uppgifter som ska lämnas i deklarationen. Lag (2020:238) .


Inspektion av uppvärmnings- och luftkonditioneringssystem i byggnader som inte ska energideklareras


10 § Om det i en byggnad som inte ska energideklareras enligt 5 § finns ett sådant system som anges i 8 a § första stycket, ska byggnadens ägare se till att systemets tillgängliga delar inspekteras minst vart tionde år och att det till följd av det upprättas ett inspektionsprotokoll. Protokollet ska innehålla de uppgifter som anges i 9 § andra stycket.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om kraven i första stycket, om undantag från dessa krav och om vilka uppgifter som ska lämnas i protokollet. Lag (2020:238) .


Oberoende expert 12 § Den som ska se till att det enligt 4, 5 eller 6 § finns en energideklaration upprättad eller att ett system inspekteras enligt 10 § ska utse en oberoende expert som 1. gör en besiktning och en inspektion enligt 8 och 8 a §§ eller en inspektion enligt 10 §, 2. upprättar en energideklaration eller ett inspektionsprotokoll, och 3. för över deklarationen eller protokollet elektroniskt till Boverket.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka krav på sakkunskap och oberoende som ska ställas på en oberoende expert. Lag (2020:238) .


Tillgång till energideklarationerna 13 § Den som äger en byggnad ska se till att den energideklaration som senast har upprättats för byggnaden 1. visas på en för allmänheten väl synlig och framträdande plats i byggnaden, om det gäller en sådan byggnad som avses i 5 § första stycket 1, eller på en väl synlig plats i byggnaden, om det gäller en sådan byggnad som avses i 5 § första stycket 2, 2. visas för en presumtiv nyttjanderättshavare om det gäller en sådan byggnad som avses i 5 § första stycket 2 eller för en spekulant om det gäller en sådan byggnad som avses i 6 §, 3. överlämnas till en ny nyttjanderättshavare om det gäller en sådan byggnad som avses i 5 § första stycket 2 eller till en ny ägare om det gäller en sådan byggnad som avses i 6 §.


I de fall en nyttjanderätt säljs ska säljaren av nyttjanderätten, i stället för ägaren till byggnaden, se till att energideklarationen visas och överlämnas enligt första stycket 2 och 3.


Om det finns en energideklaration när en byggnad, en del av en byggnad eller en andel i en byggnad bjuds ut till uthyrning eller försäljning, ska den som äger byggnaden eller, i de fall som avses i andra stycket, säljaren, se till att den uppgift om byggnadens energiprestanda som finns i energideklarationen anges vid annonsering. Lag (2012:397) .


13 a § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de skyldigheter som anges i 13 § och om undantag från sådana skyldigheter. Lag (2012:397) .


14 § Har den som säljer en byggnad eller en andel i en byggnad, trots köparens begäran, underlåtit att fullgöra sin skyldighet enligt 6 § får köparen, senast sex månader efter sitt tillträde till byggnaden, låta upprätta en energideklaration på säljarens bekostnad.


överlämnande av energideklarationer och inspektionsprotokoll till Boverket


15 § För elektronisk överföring enligt 12 § första stycket 3 krävs behörighet. Sådan behörighet beslutas av Boverket. Ett beslut om behörighet förutsätter att kraven på sakkunskap som avses i 12 § andra stycket är uppfyllda.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om elektronisk överföring av energideklarationer och inspektionsprotokoll samt om behörighet enligt första stycket. Lag (2020:238) .


Energideklarationsregister 16 § Boverket ska föra ett register över de energideklarationer och inspektionsprotokoll som har lämnats till verket enligt 12 § (energideklarationsregistret). Lag (2020:238) .


17 § Boverket är personuppgiftsansvarigt för behandlingen av personuppgifter i energideklarationsregistret.


18 § Uppgifterna i energideklarationsregistret får behandlas för 1. framtagande av statistik, 2. forskning, 3. uppföljning och utvärdering av energianvändningen och inomhusmiljön i bebyggelsen, 4. tillsyn, och 5. annan allmän eller enskild verksamhet där information om byggnader och deras energiprestanda och inomhusmiljö utgör underlag för bedömningar och beslut.


19 § Regeringen får meddela föreskrifter om 1. vilka uppgifter som får registreras i energideklarationsregistret, 2. urval och bearbetningar av personuppgifter, 3. utlämnande på medium för automatiserad behandling, och 4. direktåtkomst till registret.


Skadestånd vid tekniskt fel 21 § Den som lider skada på grund av ett tekniskt fel i energideklarationsregistret har rätt till ersättning av staten.


Ersättningen skall sättas ned med skäligt belopp eller helt falla bort, om den skadelidande har medverkat till skadan genom att utan skälig anledning ha låtit bli att vidta åtgärder för att bevara sin rätt eller om den skadelidande på något annat sätt har medverkat till skadan genom eget vållande. I ärenden om ersättning företräds staten av den myndighet som regeringen bestämmer.


Alternativa energiförsörjningssystem 23 § Den som för egen räkning uppför eller låter uppföra en byggnad ska innan byggnadsarbetena påbörjas låta utreda alternativa energiförsörjningssystem och redovisa om sådana system är tekniskt, miljömässigt och ekonomiskt genomförbara för byggnaden. Redovisningen ska lämnas till den eller de kommunala nämnder som fullgör kommunens uppgifter inom plan- och byggväsendet.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om utredning enligt första stycket och om undantag från kravet på sådan utredning. Lag (2012:397) .


Tillsyn 24 § Den eller de myndigheter som regeringen bestämmer utövar tillsyn över att de skyldigheter som följer av denna lag eller av föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen fullgörs.


Regeringen får meddela föreskrifter om tillsyn och kontroll enligt första stycket. Lag (2013:773) .


25 § En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden som behövs för att de skyldigheter som följer av denna lag eller av föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen ska fullgöras. Ett sådant föreläggande får förenas med vite.


Ett föreläggande mot en säljare som avser fullgörande av en skyldighet enligt 13 § andra eller tredje stycket får dock förenas med vite endast i de fall där det finns en energideklaration upprättad för byggnaden. Lag (2013:773) .


25 a § En behörighet för elektronisk överföring får återkallas av tillsynsmyndigheten om den person som har fått behörigheten inte uppfyller kraven på oberoende eller sakkunskap enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Lag (2013:773) .


överklagande 26 § En tillsynsmyndighets beslut om föreläggande som har förenats med vite enligt 25 § och om återkallelse av behörighet enligt 25 a § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol.


Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Lag (2018:314) .


1. Denna lag träder i kraft den 1 oktober 2006. 2. Byggnader som vid lagens ikraftträdande omfattas av bestämmelsen i 5 § 1 skall vara energideklarerade senast den 31 december 2008. 3. Byggnader som vid lagens ikraftträdande omfattas av bestämmelsen i 5 § 2 och som är flerbostadshus skall vara energideklarerade senast den 31 december 2008. 4. I fråga om andra byggnader än flerbostadshus skall bestämmelsen i 5 § 2 tillämpas från och med den 1 januari 2009. 5. Byggnader som avses i 4 eller 6 § skall energideklareras första gången efter den 31 december 2008. 6. Luftkonditioneringssystem som avses i 11 § första stycket skall besiktigas första gången efter den 31 december 2008. 7. För byggnader under uppförande den 1 januari 2009 skall skyldigheten enligt 4 § inte gälla om bygganmälan gjorts före den 1 januari 2009. 8. För byggnader under uppförande den 1 oktober 2006 skall skyldigheten enligt 23 § inte gälla om bygganmälan gjorts före den 1 oktober 2006. 2009:579


Denna lag träder i kraft den 1 juli 2009. Den ska dock tillämpas för tid från och med den 1 maj 2009.


2012:397 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2012. 2. äldre föreskrifter gäller fortfarande för sådana energideklarationer som har upprättats före den 1 juli 2012. 3. En energideklaration som har upprättats före den 1 juli 2012 och som inte är äldre än tio år får användas för att uppfylla skyldigheterna enligt denna lag.


2020:238 1. Denna lag träder i kraft den 15 maj 2020. 2. För byggnader som omfattas av bestämmelserna i 10 § ska det första inspektionsprotokollet föras över till Boverket senast den 31 december 2021.


För byggnader vars tak inte ska beträdas yrkesmässigt gäller Boverkets bygg- regler som minimikrav.


Vid byggnadsarbeten på tak ska den arbetsmetod och utrustning användas som ger lägst totala risk för hela ar- betet på taket • Vid bedömningen av risk ska alla arbeten ingå och även exponeringstid räknas in. Olika arbetsmetoder ska redovisas i jämförande riskanalys. Då riskanalys visar att den totala risken vid ett arbetes utförande är mindre om kollektiva skyddsanordningar används, än om arbetet utförs med personlig fallskyddsutrustning, ska kollektivt fallskydd (skyddsräcken, ställning med skyddsräcken eller nät) användas. • Kollektivt fallskydd (skyddsräcken, ställning med skyddsräcken eller nät) ska användas om det beräknas ta längre tid att utföra själva byggarbetet än vad det tar att uppföra det kollektiva skyddet.


Förändringar i denna upplaga, september 2015, i förhållande till förra, februari 2015 är: • Mått mindre än en meter anges nu i millimeter. • Redovisning av krav på glidskydd vid gavellucka på småhus. • Fasta skyddsräcken (1 meter höga) på låglutande tak. • Informationsskylt vid tillträde till tak och dokumentation om taksäkerhet.


Utrymme inne på vind som utgör tillträde till tak


Pacera uppgång till vind från trapphus och liknan- de så nära tillträdeslucka som möjligt. Dock inte så att olämpliga fallrisker åstadkoms.


Allmänt höjdmått : • Minst 2,1 m i flerfamiljshus och kommersi-  ella byggnader. • Minst 1,4 m i villor.


\"Höjd vid hinder: 1,2 m (max sträcka 200 mm). Maximal \"tröskelhöjd\" 600 mm. Vid höjder på tröskel över 0,5 m ska fast trappa, stege eller motsvarande finnas.\"


Allmän bredd : Minst 700 mm. För transportväg till driftsutrymme gäller: 1,3 meter.


Redovisad vindstege och lucka ställer högre krav på stegbredd och öppningsmått än standard EN 14975:2007 + A1:2010.


Standarden EN 14975: Vindslucka och vindstege, måste uppdateras utifrån här ställda krav. Alternativ kan Sverige söka avvikelse från gällan- de EN-standard. • Stegbredd 300 mm (Standarden anger minst 240 mm) • Steghöjd 230-300 mm. • Plats för fot 150 mm innanför steg. (Mäts från centrum stegyta) • öppningsmått ska vara minst 700 x 900 mm. (Anges inte i ovan nämnd standard)


Montera handledare på vinden för att underlätta tillträde till/från vinden.


Montera förankringsögla för personlig fallskydds- utrustning i överkant av uppstignings- öppning. Kan vara samma som handledare.


Vid behov monteras räcke 500 mm runt vinds- lucka för att ge stöd vid uppstigning och minska risken för att ramla ner i öppen lucka.


Bredd vid hinder : Minst 600 mm (maximal sträcka 200 mm). För transportväg till driftsut- rymme gäller: Fri passage med mindre börda - bör vara minst 800 mm, till exempel vid pelare och dörröppning. För skrymmande och tyngre utrust- ning behövs fri dörrbredd 1,0 - 1,2 meter.


Bredd gångväg på vind : 350 mm med 20 mm kant alternativt 500 mm. Transportväg till driftsutrym- me ska ha bredden 1,0 meter.


övriga krav: God belysning särskilt vid hinder och vid uppstig- ningsställen.


Byggnadsdelar som finns i anslutning till tillträ- desled på vind ska vara fria från utstickande spik, skruv och vassa kanter etcetera, som kan skada passerande.


• Sidstycke 34 x 70 mm • Stegpinnar 34 x 58 mm. • Sammanfogningar ska skruvas. Stegpinnar ska fällas in minst 10 mm i sidstyckenas framkant. • Större kvistar ska undvikas av säkerhetsskäl.


är nivåskillnaden mellan vindsplan och lucksar- gens nedre överkant mer än 1,8 m ska vilplan/av- ställningsplan finnas ca 1,8 m nedanför lucksar- gens inre överkant. Dock får höjden vid tillträde till plattformen inte underskrida 1,8 meter. (Se sid 8). Vilplanets storlek ska vara minst 800 x 800 mm eller 700 x 900 mm och ha skyddsräcken med höjd minst 1,0 meter. Skyddsräcket ska ha minst överledare och mellanledare. För högre höjder än 5 meter mellan vindsplan/golv etc. och vilplanets ståyta, ska trappa med skyddsräcke eller fast stege med fallskydd (vajer/skena) anordnas.


Tillträde till tillträdeslucka Fast stege eller trappa upp till tillträdeslucka alter- nativt lös stege med fast glidskydd ska finnas när nivåskillnaden mellan vindsplan och nedre kanten på tillträdesluckan är mer än 0,5 m. Stegen ska antingen uppfylla standarden EN 131 eller vara av trä och utföras enligt AMA-HSD.188. Stegar inomhus ska vara utförda av hyvlat virke av gran lägst sort G4.1 eller G2-1 enligt standarden SS-EN 1611-1 och dimensioneras enligt tabell. Eftersom stegar upp till tillträdeslucka inte får vara längre än 1,8 meter ska stegen minst göras av dimensio- nerna:


Tillträde till vind via vägglucka på byggnads gavel


Tillträde till vind kan ske med lös stege via vindslucka på byggnadens gavel eller annat ställe. Maxi-mal uppstigningshöjd är 5 meter och i underkant vindslucka ska finnas fasta glidskydd, enligt SS 831342:2014, (klara 1,5 kN, 150 kg) för den lösa stegen. Stegen ska ha anpassad längd och uppfylla standarden EN 131. Glidskydd enligt SS 831342:2014 innebär att skyddet klarar 1,5 kN (150 kg) belastning från stege utan att lossna. Befintliga, redan monterade, glidskydd som uppfyller äldre standarder och är i bra skick, accepteras upp till uppstigningshöjd 4 meter.


Utrymme på vind som inte utgör tillträde till tak men har skor- stensstock som ska besiktigas vid brandskyddskontroll


Vindar som inte utgör tillträdesled till tak men ska vara tillgängliga för inspektion (brandskyddskontroll) av skorsten, ska ha motsvarande höjd och bredd som vindar enligt ovan på de delar av vinden som krävs för att inspektera runt skorstenen.  Det ska även finnas säkert tillträde på motsvarande sätt som ovan.


Tillträdeslucka och vägglucka Tillrträdeslucka vid ny- och ombyggnad


öppningsmått bredd minst 700 mm och höjd (i takfallets riktning) minst 900 mm. Vid snedställd tillträ- deslucka (45 grader) är minimimåttet 800 x 800 mm. öppnings- och uppställningsanordningar får inte inkräkta på öppningsmåttet. Tillträdesluckan ska uppfylla SS 831334: 2015 ( Revidering påbörjad 2015 ).


Befintliga takluckor : Ska vara minst 600 x 600 mm. Takluckor med mindre mått måste bytas ut i sam- band med nästa besiktning/användning.


Tillträdeslucka vid ny- och ombyggnad Bredd minst 700 mm. Höjd att eftersträva 1,8 m, (dörr), dock minst 1,2 m. Placering så att tröskelhöjden är 200 – 400 mm. Vid höjder på tröskel över 500 mm ska fast trappa, stege eller motsvarande finnas.


\"Placering av tillträdeslucka till tak Vid ny- och ombyggnad ska eftersträvas att över- kant tillträdeslucka (insida) är minst 1,8 m ovanför ståyta inne på vind. I småhus kan höjden 1,2 m accepteras. För tillträde upp genom luckan behövs fast trappa eller stege alternativt anpassad lös stege och fast glidskydd i de fall \"tröskelhöjden\" är > 500 mm. överstiger uppstigningshöjden 1,8 meter ordnas ytterligare plattform enligt mått ovan. Plattformen måste vara minst 700 x 900 mm alternativt 800 x 800 mm och ha skyddsräcke, höjd ≥ 1,0 meter, vid öppen kant.\"


\"Höjd för tillkomst till tillträdeslucka från vind. Fast stege eller lös stege och fasta glidskydd ska finnas när uppstigningshöjden är högre än 500 mm. Se bild i avsnittet \"Utrymme inne på vind …\".\"