Befogenheten enligt första stycket 8 gäller inte i fråga om databaser som omfattas av tryckfrihetsförordningens eller yttrandefrihetsgrundlagens skydd.


När ändrade förhållanden ger anledning till det, ska marknadskontrollmyndigheten besluta att en sådan skyldighet som avses i första stycket 8 inte längre ska gälla. Lag (2022:1109) .


17 § Marknadskontrollmyndigheten får besluta de förelägganden som behövs för att förordning (EU) 2019/1020 ska följas. Lag (2022:1109) .


18 § Ett beslut om föreläggande enligt 16 eller 17 § får förenas med vite. Lag (2022:1109) .


19 § Polismyndigheten ska på begäran av marknadskontrollmyndigheten lämna den hjälp som behövs för att marknadskontrollmyndigheten ska kunna vidta åtgärder enligt 16 §.


Hjälp enligt första stycket får begäras endast om 1. det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2. det annars finns synnerliga skäl. Lag (2022:1109) .


20 § Den som har tagit befattning med ett ärende som gäller marknadskontroll enligt denna lag får inte obehörigen röja eller utnyttja vad denne har fått veta om någons affärs- eller driftförhållanden.


I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Lag (2022:1109) .


8 kap. Påföljder Ansvar 1 § Till böter eller fängelse i högst ett år döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot ett föreläggande eller förbud som har meddelats med stöd av 7 kap. 7 eller 8 §. Detta gäller dock inte om föreläggandet eller förbudet har förenats med vite. Lag (2013:610) .


2 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. anlitar en minderårig i strid mot 5 kap. 2 § första stycket eller mot föreskrifter som meddelats med stöd av 5 kap. 2 § tredje eller fjärde stycket, 2. bryter mot föreskrifter om minderårigas arbete som har meddelats med stöd av


5 kap. 3 § andra stycket, 4 eller 5 §, 3. lämnar oriktiga uppgifter om förhållanden av vikt, när en tillsynsmyndighet har begärt upplysningar, handlingar eller prov eller begärt undersökningar enligt 7 kap. 3 eller 4 §, 4. utan giltigt skäl tar bort en skyddsanordning eller sätter den ur bruk, eller 5. inte lämnar underrättelse till tillsynsmyndigheten i enlighet med 3 kap. 3 a §.


En gärning som omfattas av ett föreläggande eller förbud enligt 7 kap. 7 § ska inte medföra straffansvar enligt första stycket. Lag (2013:610) .


3 § Om ansvar för den som överträder 7 kap. 13 § finns bestämmelser i 20 kap. 3 § brottsbalken.


Förverkande 4 § Har det vid ett brott som avses i detta kapitel använts en anordning eller ett ämne i strid mot förbud enligt 7 kap. 7 §, ska egendomen eller dess värde förverkas, om det inte är uppenbart oskäligt. Lag (2013:610) .


Sanktionsavgift 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att en sanktionsavgift ska tas ut om en överträdelse har skett av en föreskrift som har meddelats med stöd av 4 kap. 1-8 §§. Avgiften ska tas ut även om överträdelsen inte skett uppsåtligen eller av oaktsamhet.


En föreskrift om sanktionsavgift ska ange hur avgiften beräknas för olika slag av överträdelser. Avgiftsbeloppet ska kunna fastställas direkt med ledning av den angivna beräkningsgrunden. Avgiften ska vara lägst 1 000 och högst 1 000 000 kronor. Lag (2013:610) .


5 a § Någon sanktionsavgift ska inte tas ut för en gärning som omfattas av ett föreläggande eller förbud enligt 7 kap. 7 §. Lag (2013:610) .


6 § Sanktionsavgiften ska tas ut av den fysiska eller juridiska person som drev den verksamhet där överträdelsen skedde.


Avgiften får sättas ned helt eller delvis om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller om det annars med hänsyn till omständigheterna skulle vara oskäligt att ta ut sanktionsavgiften. Avgiften tillfaller staten. Lag (2013:610) .


6 a § Arbetsmiljöverket prövar genom avgiftsföreläggande frågor om sanktionsavgifter.


Avgiftsföreläggande innebär att den som bedöms vara ansvarig enligt 6 § för en överträdelse föreläggs att godkänna avgiften omedelbart eller inom viss tid.


När föreläggandet har godkänts, gäller det som domstols lagakraftvunna avgörande om att avgift ska tas ut. Ett godkännande som görs efter det att den tid som angetts i föreläggandet har gått ut är dock utan verkan. Lag (2013:610) .


7 § Om avgiftsföreläggandet inte har godkänts inom utsatt tid, får Arbetsmiljöverket ansöka hos den förvaltningsrätt inom vars domkrets avgiftsföreläggandet har utfärdats, om att sanktionsavgift ska tas ut.


Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Lag (2013:610) .


8 § En sanktionsavgift får tas ut bara om ansökan har delgetts den som avgiftsföreläggandet riktas mot inom fem år från den tidpunkt då överträdelsen skedde.


Ett beslut om att avgift ska tas ut ska genast sändas till länsstyrelsen. Avgiften ska betalas till länsstyrelsen inom två månader från det att beslutet vann laga kraft. En upplysning om detta ska tas in i beslutet.


Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i andra stycket, ska dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Den obetalda avgiften och dröjsmålsavgiften ska lämnas för indrivning enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Lag (2013:610) .


10 § En beslutad avgift bortfaller om verkställighet inte har skett inom fem år från det att avgörandet vann laga kraft. Lag (2013:610) . Lag (2013:610) . 9 kap. överklagande


2 § En myndighets beslut i enskilda fall enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol.


Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Lag (2022:1109) .


3 § För att ta till vara arbetstagarnas intressen i ärenden enligt denna lag får överklagande enligt 2 § göras av ett huvudskyddsombud eller, om något sådant ombud inte finns, av ett annat skyddsombud.


Om det inte finns något skyddsombud, får överklagande göras av en arbetstagarorganisation i den mån saken rör medlemmarnas intressen. Om talan avser annat än fartygsarbete krävs att organisationen tidigare har yttrat sig i ärendet.


För att ta till vara de studerandes intressen i ärenden enligt denna lag får överklagande också göras av ett studerandeskyddsombud. Lag (2009:870) .


4 § I fråga om föreskrifter får Arbetsmiljöverket underställa regeringen frågor av särskild betydelse, innan verket meddelar beslut i ärendet. Lag (2000:764) .


5 § En tillsynsmyndighet eller en marknadskontrollmyndighet får bestämma att dess beslut ska gälla omedelbart. Lag (2022:1109) .


övergångsbestämmelser 1977:1160 Denna lag träder i kraft den 1 juli 1978, då arbetarskyddslagen (1949:1) och skogsförläggningslagen (1963:246) skall upphöra att gälla. Till dess regeringen eller, efter regeringens bestämmande, arbetarskyddsstyrelsen enligt bemyndigande i den nya lagen meddelar bestämmelser som motsvarar kungörelsen (1949:210) om förbud att använda arbetstagare till målnings- arbete med blyfärg, kungörelsen (1949:211) om läkarundersökning och läkarbesiktning till förebyggande av vissa yrkessjukdomar, kungörelsen (1949:491) om förbud att använda bensolhaltigt ämne vid tillverkning av läderskodon och kungörelsen (1966:521) om förbud att använda minderårig till vissa arbeten skall dock 14 och 16 §§, 26 § andra stycket, 74 § första stycket och 75 § arbetarskyddslagen fortfarande gälla.


Vid ikraftträdandet gällande föreskrift, råd eller anvisning, som har meddelats med stöd av 45 § andra eller tredje stycket eller 74 § andra stycket arbetarskyddslagen, äger fortsatt giltighet inom sitt tidigare tillämpningsområde och skall vid tillämpningen av arbetsmiljölagen anses ha meddelats enligt denna.


Vad som sägs i andra stycket skall tillämpas på motsvarande sätt i fråga om föreskrift, råd eller anvisning, som där nämns men som avses träda i kraft den 1 juli 1978 eller senare.


Förekommer i lag eller annan författning hänvisning till eller avses eljest däri föreskrift, som har ersatts genom bestämmelse i arbetsmiljölagen, tillämpas i stället den nya bestämmelsen.


De äldre bestämmelserna i 8 kap. 2 § gäller fortfarande i fråga om överträdelser som har skett före den 1 oktober 1994, dock får ej dömas till annan påföljd än böter.


Sanktionsavgift som avses i 8 kap. 5 § denna lag får påföras endast för överträdelse som har skett efter lagens ikraftträdande. 1995:326


Denna lag träder i kraft den 1 maj 1995. Beslut som har meddelats före ikraftträdandet överklagas enligt äldre bestämmelser.


2008:297 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2008. 2. För beslut som meddelats av Arbetsmiljöverket före den 1 juli 2008 gäller 9 kap. 2 § i sin äldre lydelse. 2008:1362


Denna lag träder i kraft den 1 januari 2009. Vid tillämpning av 7 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291) ska Transportstyrelsen i stället för Sjöfartsverket vara den enskildes motpart, om styrelsen efter ikraftträdandet är behörig att handlägga den typ av fråga som är föremål för prövning.


2010:856 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2011. 2. äldre bestämmelser gäller fortfarande för vuxenutbildning för utvecklingsstörda till utgången av juni 2012.


2011:741 Denna lag träder i kraft den 1 augusti 2011. För arbetsställen där arbetsmiljösamrådet regleras av kollektivavtal vid ikraftträdandet, tillämpas lagen från och med den 1 januari 2013.


2013:610 1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2014. 2. äldre föreskrifter gäller fortfarande för överträdelser som har skett före ikraftträdandet.


2018:126 1. Denna lag träder i kraft den 21 april 2018. 2. Förelägganden och förbud som har meddelats före ikraftträdandet med stöd av 7 kap. i förening med 3 kap. 8 § ska fortfarande gälla.


Brandsäker bostad för sä̈rskilt utsatta - MSB

Förord Den här vägledningen för ett stärkt brandskydd för särskilt riskutsatta indivi- der ersätter den första utgåvan som publicerades 2013. Det tidigare begreppet individ anpassat brandskydd har bytts ut mot begreppet stärkt brandskydd för särskilt risk utsatta individer . Anledningen till detta är att förtydliga att det är förstärk- ningar av brandskyddet som behövs på ett individuellt plan. Av historiska skäl används begreppet individanpassat brandskydd på ett antal platser i denna vägledning. Vägledningen utgör en av flera publikationer som syftar till att ge framförallt kommuner förutsättningar att arbeta med en anpassning av brand- skyddet hos särskilt riskutsatta individer i deras bostäder. Inom ramen för arbetet har bland annat följande material tagits fram: • vägledningen för ett stärkt brandskydd för särskilt riskutsatta individer • film om problembilden • presentationsmaterial för beslutsfattare • informationsblad för beslutsfattare • webbutbildning för handläggare och utförare • presentationsmaterial för handläggare och utförare • bedömningsstöd för handläggare och utförare • checklista för handläggare och utförare • broschyr för privatpersoner.


Materialet finns tillgängligt på Socialstyrelsens (Kunskapsguiden) och Myndig- heten för samhällsskydd och beredskaps (MSB) webbplatser för stärkt brand- skydd för särskilt riskutsatta. Där finns även lästips för dig som vill veta mer.


Exempel I vägledningen finns flera exempelrutor. Dessa rutor innehåller exempel och visar inte Socialstyrelsens eller Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps stånd- punkter. Du hittar utförligare beskrivningar av flera av dessa exempel i bilaga 3 .


Målgrupper och läsanvisning Vägledningen vänder sig i första hand till personer som i sitt arbete på olika sätt kan bidra till ett systematiskt arbete som stärker brandskyddet hos särskilt riskutsatta individer. Det handlar om beslutsfattare, kvalitetscontrollrar, verk- samhetsutvecklare, handläggare och utförare i kommuner. I andra hand vänder


den sig till förtroendevalda som vill fördjupa sig i ämnet. Målgrupperna finns både hos kommunens egna verksamheter och hos privata aktörer som bedriver verksamhet på kommunens uppdrag. I denna vägledning benämner vi fortsätt- ningsvis dessa som kommunen . Vägledningen är tänkt som ett stöd till flera olika målgrupper med olika behov och du kan antingen läsa den som en lärobok från pärm till pärm, eller som en uppslagsbok där du använder valda delar för kunskapsinsamling, inspi- ration eller fördjupning.


• För dig som är beslutsfattare i en kommun , exempelvis kommun- fullmäktige, politiker, förvaltningschef eller enhetschef, kan framförallt avsnittet Problembild samt kapitlet Skapa förutsättningar för att stärka brand- skyddet vara särskilt intressanta.


• För dig som arbetar som kvalitetscontroller, verksamhetsutvecklare eller liknande i en kommun kan hela vägledningen vara intressant.


• För dig som handlägger beslut om bistånd till enskilda kan kapitlen Omkomna vid bränder och Arbeta med att stärka brandskyddet vara särskilt intressanta, men även Bilaga 1 – Juridik .


• För dig som arbetar i enskildas hem kan kapitlet Omkomna vid bränder och avsnitten Bedömning av behov, Omedelbara åtgärder, Rapportera behov, Att stärka brandskyddet i hemmiljö och Vilka åtgärder har effekt? vara särskilt intressanta.


• För dig som arbetar med brandförebyggande frågor på räddnings- tjänsten kan hela vägledningen vara intressant. Räddningstjänsten är i många fall inspiratörer och informatörer i brandskyddsfrågor i en kom- mun, och utbildar dessutom vanligen inom brandskyddsområdet. Följan- de kapitel bedömer vi är särskilt intressanta för dig: Omkomna vid bränder, Arbeta med att stärka brandskyddet, Bilaga 1 – Juridik och Bilaga 2 – Statistik och kunskap .


I början av varje huvudkapitel och i de två första bilagorna finns tabeller som redovisar vilka målgrupper kapitlet eller bilagan främst riktar sig till. Målgrup- perna markeras med vitt, se exempel nedan.


\"Exempel 1: Kvinna med anpassat brandskydd kunde räddas En kvinna räddades i Malmö tack vare att hemtjänstpersonalen uppmärk- sammat brandrisker i hennes bostad och stärkt brandskyddet. Räddningstjänsten Syd samverkar med vård och omsorg i förbundets olika medlemskommuner. En stor del av hemtjänstpersonalen och även bistånds- handläggare har fått utbildning i brandskydd anpassat för särskilt riskutsatta personer. I sitt arbete använder de motsvarande checklista som räddnings- tjänsten har för anpassade hembesök 1 . – Vi har använt checklistan länge nu och är vana vid att gå igenom boendet med vårdtagaren för att kunna ta bort sådant som är brandfarligt, säger Nina, samordnare inom hemtjänsten. Nina är en av dem som hjälpt kvinnan i Malmö att förstärka sitt brandskydd. – Vi insåg rätt snabbt att det fanns ett behov. Personalen har bland annat skapat säkra rutiner för rökning, tagit bort bränn- bart material i bostaden och sett till att det finns en spisvakt med timer och värmesensor. De har även sett till att brandvarnaren är kopplad direkt till trygg- hetslarmet som går till Malmö larmcentral. Olyckan skedde när kvinnan värmde mat i en plastbunke på spisen. – Det första jag tänkte när jag fick höra vad som hänt var \"tack gode gud för att vi kopplade in brandlarmet\", säger Nina. Tack vare hemtjänstpersonalens brandskyddsförebyggande arbete kunde branden upptäckas tidigt. Grannarna som hörde brandvarnaren sprang in för att hjälpa kvinnan, hemtjänsten var dessutom på väg och hade larmat SOS Alarm för hjälp. Kvinnan klarade sig och fördes till sjukhus. När styrkan kom fram var branden redan släckt. Samverkan, utbildning, hjälpmedel och uppmärksam personal har återigen visat sig rädda liv! Om personalen önskar så får de utbildning i individanpassat brandskydd an- tingen via speciella utbildningstillfällen eller genom räddningstjänstens brand- skyddsutbildning för vård och omsorg.\"


Bakgrund I november 2009 fick Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) i uppdrag av regeringen att, i samverkan med berörda myndigheter och organi- sationer, ta fram en nationell strategi 2 för hur brandskyddet kan stärkas genom stöd till enskilda. Kort därefter, i april 2010, fick MSB i uppdrag att utreda vad som är ett rimligt brandskydd i olika boendemiljöer 3 . I den senare rapporten presenteras den problembild som behöver hanteras, bland annat med hjälp av arbetssätt som beskrivs i denna vägledning. För att förtydliga vad ett stärkt brandskydd för särskilt riskutsatta individer innebär publicerade MSB en första utgåva av denna vägledning under 2013 4 . Av den framgår att arbetsprocessen kretsar kring två huvudsteg. Det första steget handlar om att systematiskt identifiera vilka invånare som är särskilt risk- utsatta. Detta är något som kommunen kan göra exempelvis i samband med biståndsutredningar eller vårdplaneringar. Det andra steget är att individanpassa brandskyddet hos dessa individer. 2017 publicerades en nationell kartläggning 5 av arbetet med individanpas- sat brandskydd i Sverige. Här framgår att lite mer än hälften av kommunerna arbetar med att individanpassa brandskyddet hos särskilt riskutsatta individer. Många kommuner arbetar dock inte med frågan systematiskt, utan snarare lite då och då, exempelvis efter en brand när frågan är aktuell. Bristande rutiner riskerar att leda till att kommuner inte lyckas identifiera de personer som behöver hjälp.


Kartläggningen visar att det är kommuner med 70 000 invånare eller fler som i högst utsträckning arbetar med att stärka brandskyddet för särskilt riskutsatta indi vider. Bland dessa kommuner arbetade 88 procent med frågan. Knappt hälften av Sveriges kommuner har mindre än 15 000 invånare, bland dessa var det 42 procent som arbetade med individanpassat brandskydd. Det finns alltså ett tydligt samband mellan kommuners befolkningsstorlek och individanpassat brandskyddsarbete. En förklaring till det är resurstillgångar eftersom större kom- muner har mer resurser, en annan är erfarenheter från tidigare bränder. Kart- läggningen visade att de kommuner som mellan 2012 och 2014 hade drabbats av tre döda eller fler i bränder arbetade mest frekvent med individanpassat brand- skydd (79 procent av kommunerna). Motsvarande siffra för de kommuner som inte haft några dödsbränder under samma tidsperiod var 46 procent. Kartlägg- ningen visar alltså att de kommuner där det inträffat dödsbränder är mer benägna att arbeta med frågan. Men MSB anser att det är viktigt för alla kommuner. Bland framförallt mindre kommuner som uppgav att de inte arbetar med individanpassat brandskydd utpekades resursbrist som det största problem- området, främst i arbetets uppstartsprocess. Ytterligare hinder var sviktande ekonomi, personalbrist, hög arbetsbelastning (tidsbrist), kunskapsbrist, hög personalomsättning, otydligt ansvar (ingen äger frågan), otydlighet i regelverket (kommunen/den enskilde), förvaltningsöverskridande arbete, bristande poli- tiskt stöd och den personliga integriteten. Kommunerna efterfrågar information och stöd i form av goda exempel, ut- bildningar och workshoppar, som ett komplement till den skriftliga information som publicerats. Man önskar att MSB tydligare arbetar mot kommunen som helhet, och föreslår dessutom lagändringar för att underlätta ett individanpassat brandskyddsarbete på kommunnivå. Kartläggningen har lett fram till att vi reviderat vägledningen och komplet- terat den med fler exempel från olika kommuner. För att vägledningen ska få större genomslagskraft än den första utgåvan fick har Socialstyrelsen och MSB i större utsträckning än tidigare gemensamt utarbetat det nya materialet. Under arbetet har dialog även förts med Sveriges Kommuner och Regioner, SKR. Socialstyrelsen medverkar i arbetet på grund av kopplingen till lagstiftningar som rör social- och hälsoområdet och de aktörer som vanligen kommer i kon- takt med särskilt riskutsatta individer. MSB medverkar på grund av kopplingen


till brandfrågor. På ett övergripande plan ansvarar MSB även för att stärka samhället i att förebygga olyckor och värna om människors liv och hälsa. För att minska antalet döda till följd av bränder behöver arbetet med att identifiera och anpassa brandskyddet hos särskilt riskutsatta individer fortsätta i kommunerna, och där sådant arbete ännu inte utförs behöver det påbörjas.


Vision, mål och syfte Vision och mål För att lyckas i arbetet med att stärka den enskildes brandskydd behövs en vision och tydliga mål. Visionen som den först formulerades i den nationella strategin 6 lyder: Ingen ska omkomma eller skadas allvarligt till följd av brand . Visionen ska genomsyra det arbete som genomförs för att nå målen som formulerats i strategin. De mål som formulerats i den senaste inriktningen för den nationella strategin 7 för stärkt brandskydd handlar bland annat om att antalet skadade och döda vid bostadsbränder ska minska, samt att andelen fungerande brandvarnare och annan brandskyddsutrustning ska öka. Denna vägledning är tänkt att fungera som ett stöd för att nå de formulerade målen i strategin.


Aktiv mot brand Varumärket och samarbetet Aktiv mot brand utgår från den nationella strategin och har vuxit fram i samarbete med kommuner, myndigheter, branschorgani- sationer och intresseorganisationer. Varje organisation väljer själv inom vilket eller vilka områden de arbetar, men det gemensamma målet är att minska bostads- och dödsbränder. Tre sätt bedöms ge bäst effekt för att stärka den enskildes brandskydd. Arbetet fokuserar därför på åtgärder inom dessa: • individanpassat brandskydd – det vill säga ett stärkt brandskydd för särskilt riskutsatta individer • riktade kommunikationsinsatser • kampanjen Aktiv mot brand .


\"Denna vägledning berör toppen av triangeln i figur 2 , det vill säga bostäder där det bor särskilt riskutsatta individer. Triangeln i figuren är inspirerad av en mo- dell för preventivt folkhälsoarbete som ibland brukar kallas folkhälsomodellen. Individanpassat brandskydd är alltså en del av ett större brandskyddsarbete för bostäder, men fokuserat på personer som har särskilt hög risk att omkomma eller skadas svårt i en brand. I folkhälsomodellen motsvarar denna nivå \"indike- rad prevention\" – det vill säga förebyggande åtgärder riktade till personer som löper en uppenbar risk att drabbas av eller redan har ett problem som behöver förebyggas.\"


Det är viktigt att känna till att det är olika befolkningsgrupper som oftare drabbas av brand respektive omkommer vid brand, och att orsakerna skiljer sig åt. Det krävs därför olika åtgärder för att minska bostadsbränder respektive före bygga dödsbränder. Det är också viktigt att komma ihåg att ett arbete för att minska antalet bostadsbränder inte med automatik innebär att färre personer omkommer vid brand. Individanpassat brandskydd är direkt kopplat till åtgärder som minskar risken för dödsbrand.


Syfte Vägledningens syfte är att stödja och inspirera kommuner till att bedriva ett systematiskt arbetssätt för att: • identifiera personer med en förhöjd risk att omkomma eller skadas svårt vid brand, vilket ofta har ett samband med begränsad förmåga att reagera och agera • föreslå och erbjuda individanpassade riskreducerande åtgärder.


Vägledningen innehåller även exempel på arbetssätt från några av de kommu- ner som kommit en bit på väg med ett sådant arbete. Tanken med dessa exem- pel är att inspirera och visa hur arbetet kan genomföras.


Problembild Det sker i genomsnitt 90 dödsbränder med cirka 100 döda per år i Sverige. Cirka 80 procent av bränderna inträffar i bostäder. När det gäller de som omkommer vid brand ses följande mönster: • det finns en tydlig överrepresentation av äldre personer • det finns vanligen fysiska, medicinska eller kognitiva orsaker till att dem som drabbas inte kan sätta sig i säkerhet • den sociala problematiken, såsom missbruk, är större bland medelålders än bland äldre • i åldersgruppen 20–64 år har det vid obduktion påvisats att det fanns alkohol i blodet före olyckan hos fler än hälften av dem som omkommit.


Vi vet att rökning orsakar minst en tredjedel av dödsbränderna. Sannolikt orsa- kar den fler dödsbränder än vad som är känt eftersom en stor andel av döds- bränderna saknar känd brandorsak. Vid en majoritet av dödsbränderna saknas fungerande brandvarnare 8 . Mer statistik och information om påverkande fakto- rer hittar du i IDA 9 och Säkerhetens bestämningsfaktorer 10 . Forskningsresultat hittar du bland annat i rapporten Mot en evidensbaserad nollvision kring bostadsbränder 11 . Om utvecklingen fortsätter och inga särskilda brandskyddsåtgärder genomförs visar prognoserna att antalet omkomna som är 80 år eller äldre kommer att öka


med cirka 30 procent till år 2030 12 . Bedömningen grundar sig på SCB:s befolk- ningsprognos om fler äldre och att den historiska riskutvecklingen fortsätter. Samhällets inriktning är att äldre personer och personer med vissa funktions- nedsättningar ska ha möjlighet att bo kvar i sin bostad så länge som möjligt och få individuellt anpassat stöd i form av vård, omsorg, hjälpmedel och anpassning av bostaden. Av betänkandet God och nära vård 13 framgår att hälso- och sjuk- vård i hemmet har blivit vanligare och förväntas öka, samt att personer som fått socialtjänstinsatsen särskilt boende beviljad har minskat. Det framgår också att en ordinarie bostad inte kan utgöra en vårdinrättning som är jämställd med sjukhus, även om bostaden anpassas för att viss, och i många fall avancerad el- ler specialiserad, hälso- och sjukvård ska kunna bedrivas där. Förutsättningarna är också annorlunda när vård ges i någons hem än vid en regelrätt vårdinrätt- ning, där lokaler och annan infrastruktur (såsom till exempel vatten och avlopp, brandskydd, hygien och hantering av riskavfall) är utformade för att kunna tillhandahålla kvalificerad vård. Det här är sådant man måste ta hänsyn till när man utformar lösningar för att kunna tillhandahålla mer vård nära människor och i deras hem.


Rökning i soffa eller säng ligger bakom ungefär 30 procent av antalet omkomna vid brand. Foto: Pavel Koubek.


Andra förändringar är den ökade livslängden och de äldres hälsotillstånd och ekonomi. Det är förändringar som har inneburit att äldre klarar sig själva på egen hand högre upp i åldrarna. Livslängden har ökat och antas fortsätta öka, vilket medför fler äldre. Dessutom vill många äldre bo kvar hemma så länge som möjligt. 14 Med stigande ålder tenderar funktionsnedsättningar att öka. Enligt SCB:s undersökning om levnadsförhållanden har cirka 10 procent av personerna i åldersgruppen 65–74 år rörelsehinder eller svåra rörelsehinder. För åldersgruppen 75–84 år är andelen cirka 24 procent 15 .


Det brandskydd som bygglagstiftningen ställer krav på i ordinärt boende förut- sätter att den boende själv kan agera och sätta sig i säkerhet om det skulle börja brinna. För de allra flesta är brandskyddet i en bostad fullt tillräckligt, så länge man har förmåga att upptäcka och agera om det börjar brinna, men för en liten del av befolkningen räcker det inte. Exempelvis är det ibland så att den alterna- tiva utrymningsvägen enligt bygglagstiftningen utgörs av stegutrustning, vilket förstås kan ställa till stora problem för någon som är rörelsehindrad. Det spelar heller ingen roll hur mycket brandvarnaren larmar vid brand om den boende ändå inte uppmärksammar signalen eller saknar förmåga att agera. Fysiska eller psykiska funktionsnedsättningar kan vara anledningar till ett utökat behov av brandskydd, det kan även medicinpåverkan eller andra tillstånd vara. Oavsett orsak behöver särskilt riskutsatta individer ett stärkt brandskydd. Arbetet med att anpassa brandskyddet hos särskilt riskutsatta individer görs i varierande omfattning i landets kommuner. Området behöver uppmärk- sammas och finnas på agendan för förvaltningar och aktörer i kommunerna. För att kunna stödja enskilda och erbjuda en inventering och förstärkning av brandskyddet behövs en kontaktyta mellan kommunen och de individer som är särskilt riskutsatta. Insatserna riktats lämpligen främst mot personer som av olika anledningar är mer utsatta vid bränder. I denna vägledning ger vi exempel på riskgrupper som det är särskilt lämpligt att fokusera på. Vi ger även exempel på aktörer i kommunen som på olika sätt kommer i kontakt med personerna och som därför kan utgöra en viktig roll i arbetet med att stärka brandskyddet. Många får i dag hjälp med att anpassa sitt hem till de egna förutsättningarna utifrån aspekter som exempelvis tillgänglighet. Det kan till exempel handla om bostadsanpassning eller hjälpmedel. Det finns dock en risk att din kommun inte uppmärksammar behovet av att även anpassa brandskyddet hos individer som är i behov av det, till exempel i samband med en utredning om bistånd för stöd i den dagliga livsföringen. En sådan utredning kan omfatta allt som har betydelse när det gäller att bedöma om en person har en skälig levnadsnivå, däribland personlig säkerhet i form av till exempel brandskydd. Det finns bra och i många fall enkla lösningar som kan ge särskilt riskutsatta personer ett stärkt brandskydd.


Exempel 2: Sammanställning av erfarenheter från dödsbrands undersökningar Utredare Mattias Sjöström, Räddningstjänsten Halmstad


En äldre funktionshindrad kvinna som av hemtjänsten är en känd riskperson för rökning bedöms ha sängrökt med följd att brand uppstår i säng, madrass och sängkläder. Följden av detta blir att kvinnan själv får omfattande brännskador och avlider på sjukhus dagen efter branden.


Branden bedöms inledningsvis ha understötts av den liggsårsmadrass vars kompressor inledningsvis tillfört luft till glödbranden. Hur stor påverkan det haft har inte närmare analyserats.


Brandvarnare har funnits och fungerat och kvinnan själv ska ha ringt upp hem- tjänsten och meddelat att det brinner. Räddningstjänsten har fått larm och tydlig adress och kvinnan hittas omgående av rökdykare när väl räddningstjänsten är på plats.


Det är sorgligt att konstatera att en äldre funktionshindrad kvinna som är en känd sängrökare, och alltså känd av kommunen som en riskutsatt person, inte fått de säkerhetsinstallationer som skulle kunna ha förhindrat eller begränsat denna skada. Räddningstjänsten har till och med varit på platsen tre år tidigare med anledning av en cigarettfimp i en papperskorg.


Tidig upptäckt i kombination med tidigt larm och snabb hjälp till platsen är en viktig del vid denna typ av olyckor. Mobil sprinkler är ett mycket bra alternativ till de personer som bedöms ligga inom riskgruppen såsom äldre, funktions- hindrade, dementa och personer med sociala problem. Tidigare brandtillbud såsom brännmärken eller brand i papperskorg utgör en mycket tydlig varnings- signal på att något måste göras.


Ett komplement till mobil sprinkler är brandvarnare eller brandlarm kopplat till bemannad plats så att hjälp kan fås inom acceptabel tid. Räddningstjänsten har alltid en anspänningstid (tid för att komma i bilarna), en körtid och en angrepps- tid (hitta rätt dörr, få fram slang, öppna dörren o.s.v.)


Självklart är det bäst att inte röka, men vi kan inte tvinga någon till att sluta med det. Därför behöver samhället ibland ta till andra åtgärder i form av att till exempel installera mobil sprinkler. När kvinnan försökt följa de restriktioner som man sagt fanns och bara rökte när hemtjänsten var hos henne uppstod i stället ett arbetsmiljöproblem för hemtjänstpersonalen.


Förbättringsförslag Utredningen syftar i grunden till att förhindra eller begränsa liknande olyckor i framtiden. Här följder de viktigaste åtgärderna: • Se till att det finns tillgång till snabb hjälp. • Installera mobil sprinkler hos riskpersoner. Goda exempel Under utredningsarbetet har ett antal bra saker noterats trots den tragiska utgången vid denna olycka, bland annat: • Hemtjänstpersonal har noterat att personen är en riskperson. • Hemtjänstpersonalen har försökt att använda sig av restriktioner i syfte att minska risken. • Brandvarnare fanns och fungerade. • Kvinnan själv har ringt till hemtjänsten och larmat. • Hemtjänsten har omgående begett sig till platsen med nycklar. • Räddningstjänsten har blivit larmade och fått klara uppgifter om plats och situation. • Räddningstjänstens rökdykare fann kvinnan mycket snabbt. • Akutsjukvård och direkt transport med ambulans till sjukhus genomfördes.


\"Koppling till trygghetslarm Uppmärksammandet av denna typ av bränder har lett till att alla som har trygg- hetslarm numera har röklarm kopplat till trygghetslarmet. Trygghetslarmet är vidarekopplat till kommunens trygghetslarmcentral. När larm inkommer försöker de att upprätta en muntlig kontakt med den larmande för att undersöka vad som hänt. Vid utebliven kontakt eller om brand misstänks larmar trygghetslarmcen- tralen räddningstjänsten via SOS Alarm. SOS Alarm har i sin tur instruktionen att denna typ av ärende, det vill säga larm från trygghetslarmcentral, direkt går vidare till räddningstjänsten som \"brand i byggnad\".\"


Vissa personer är särskilt riskutsatta Trots att risken för brand är högre hos vissa grupper är det i andra grupper som risken att omkomma är störst. Risken för att det ska brinna i bostaden är högre bland dem med hög utbildningsnivå och i hushåll med barn i åldrarna sex till tolv år. Hos äldre och hos dem som bor i hyresrätt är risken mindre. Men trots att bränder hos äldre är mindre vanliga leder dessa bränder oftare till allvarligare skador eller dödsfall. Personer i åldersgruppen 65 år och äldre är överrepresenterade i dödsbränder och det är vanligt att de omkomna har någon form av funktionsnedsättning. Flest dödsfall inträffar under vintermånaderna, på helger, och under nattetid.


\"Riskfaktorer, skyddsfaktorer och klusteranalys Genom att jämföra statistik från bostadsbränder där ingen person omkommit med statistik från bostadsbränder med dödlig utgång kan faktorer som utgör en förhöjd risk identifieras, det vill säga faktorer som skiljer en \"vanlig\" bostads- brand från en dödsbrand. På så sätt får vi kunskap om vilka brandorsaker, start- utrymmen, tider på dygnet med mera som är mer drabbade av döds bränder. Rökning och alkohol presenteras som riskfaktorer i flera studier runtom i världen, bland annat i rapporten Mot en evidensbaserad nollvision kring bostadsbränder 16 . Här framförs följande: \"Högre risk att dö i bostadsbränder har påvisats bland de mer sårbara, dem som bor ensamma, har låga inkomster, inte arbetar, bor i lägenhet, är rörelsehindrade och bland dem som inte äger sitt boende.\" Det är dock viktigt att inte begränsa arbetet med att stärka brandskyddet för sär- skilt riskutsatta individer till något av ovanstående förhållandena, exempelvis boendeformen – det är riskbeteendet hos den enskilde och de förutsättningar individen har att reagera och agera som styr behovet av ett stärkt brandskydd. Personer som överlever bränder är vanligtvis inte påverkade av alkohol eller droger. Eftersom olika typer av funktionsnedsättningar är vanligare hos dem som omkommer i bränder innebär det motsatta förhållandet i hög grad en skyddsfaktor, det vill säga en faktor som leder till en lägre risk. Samma sak gäller för närvaro av en eller flera personer som kan hjälpa till i en brandsituation, ex- empelvis en partner. En grundläggande skyddsfaktor verkar vara att den boende behöver ha kapacitet att hantera en bostadsbrand för att överleva, det vill säga ha förmåga att själv eller med hjälp av andra snabbt reagera och utrymma bostaden. Det finns även forskning 17 som beskriver sociodemografiska förklaringar till risk- respektive skyddsfaktorer ur ett dödsbrandsperspektiv. När man jämfört personer som har dött i bostadsbränder med motsvarande kontrollgrupp i sam- hället, det vill säga levande personer i samma ålder och av samma kön i samhäl- let i stort, har riskfaktorer och skyddsfaktorer kunnat beskrivas. Bland annat framgår att några av de viktigaste skyddsfaktorerna ur ett socio- demografiskt perspektiv är att ha en sammanboende partner, vara född utanför Europa och vara i sysselsättning. På andra sidan av skalan, det vill säga riskfak- torer i detta sammanhang, finns förhållanden som till exempel försörjningsstöd eller låg inkomst.\"


För att upptäcka och beskriva typiska scenarier för dödsbränder i bostäder har MSB genomfört en så kallad klusteranalys 18 med brand- och individspecifika variabler ur dödsbrandsstatistiken. Olika aktörer och lämpliga val av förebyg- gande åtgärder behöver samverka för att motarbeta dessa scenarier genom ett effektivt skadepreventivt arbete.


Figur 4. Andel döda till följd av bränder, grupperat på de vanligaste orsakerna.


30 % Branden är rökningsrelaterad, startföremål är ofta säng eller soffa i vardagsrum eller sovrum. Ofta alkohol- påverkade män i åldersspannet 45–64 år. Dödsorsaken är ofta rökförgiftning.


17 % Branden är röknings- relaterad, startföremål är ofta kläder som antänder, men sällan någon större spridning. Inträffar ofta i köket under dagtid, det är främst kvinnor 80+ som drabbas. Dödsorsaken är ofta brännskada.


25 % Inträffar nattetid i småhus, orsaken är oftast okänd. Typiska åldrar hos de omkomna är 45–64 år.


13 % Inträffar i småhus, vanliga brandorsaker är tekniska fel, värmeöverföring, felaktig elektrisk utrustning och felanvändning av eldstäder. Två åldersgrupper är vanliga: 5–19 år och 80+. Dödsorsaken är ofta rökförgiftning.


8 % Bränder som börjar i köket, ofta i närheten av eller på spisen. Dödsorsaken är ofta rökförgiftning, alkoholpåverkan finns ofta med i sammanhanget.


7 % Avsiktliga bränder som drabbar män i åldrarna 20–64 år. Ofta används någon brandfarlig vätska.


\"I studien \"Personalen kommer och går, systematiken består\" 19 framgår att drygt hälften av kommunerna uppger att de arbetar med att individanpassa brand- skyddet hos särskilt riskutsatta individer, men att många saknar en utarbetad strategi och systematik. En utarbetad systematik är en generell framgångsfaktor för att långsiktigt upprätthålla ett arbete som syftar till att identifiera särskilt riskutsatta individer och stärka deras brandskydd. Saknas systematiken blir verksamheten i större utsträckning beroende av enskilda individers intresse av att driva frågan. Det är dock viktigt att påpeka att ett systematiskt arbete inte per automatik leder till en framgångsrik verksamhet. De rutiner och metoder som etableras måste fortfarande vara noga avvägda och anpassade efter kom- munens förutsättningar. Ett systematiskt arbete har inget slut, men väl en början. Det är inte helt ovanligt att nya arbetsuppgifter inledningsvis planeras och drivs i någon form av projektorganisation. Arbetsuppgifter och arbetssätt behöver därefter ingå i den ordinarie verksamheten för att fortsättningsvis kunna drivas kontinuerligt och systematiskt. För att övergången från projektorganisation till förvaltnings- skede ska fungera bra behövs hög personalkontinuitet. Med alltför stor om- sättning av personal riskerar arbetet att tappa fart och värdefull kunskap kan förloras.\"


Steg för steg på en överordnad nivå Det så kallade PDCA-hjulet 20 ( figur 5 ) kan användas både för införande av själva arbetsmodellen och för det löpande arbetet med att stärka brandskyddet för särskilt riskutsatta individer. I detta kapitel beskriver vi införandet av arbets- modellen och i det följande kapitlet beskriver vi själva arbetet med att stärka brandskyddet.


Beslut och politisk förankring All kommunal verksamhet är politiskt styrd. Det är därför viktigt att redan inledningsvis involvera politikerna i berörda nämnder. Gör ni det kan planerna på utvecklingsarbetet förankras i enlighet med de rutiner som finns i respektive kommun. Eftersom det ofta är lättare att ta ställning till konkreta förslag och idéer kan ett inledande informationsmöte förslagsvis innehålla en presentation av problembilden kompletterad med lokal statistik och ett utkast till arbetsplan. På Socialstyrelsens och MSB:s webbplatser hittar du kompletterande material som är framtaget som stöd till denna vägledning. Den politiska förankringen är en förutsättning för att projektet ska få ett tydligt uppdrag, rätt mandat och tillräckliga resurser så att det så småningom kan bli en naturlig del av kommunens breda systematiska säkerhetsarbete.


Exempel 3: Beskrivning av projekt i Uppsala och örebro I Uppsala kommun informerades både dåvarande äldrenämnden och Rädd- ningsnämnden tidigt om projektet. Politikerna anser att uppgifterna är priori- terade och att samtliga utförare av hemvård i kommunen behöver genomföra dem. Därför har äldrenämnden beslutat att ändra sitt förfrågningsunderlag vid upphandling enligt lagen om valfrihetssystem (LOV) 21 . Förändringen i förfråg- ningsunderlaget tydliggör utförarnas ansvar för det brandförebyggande arbetet med hjälp av riskanalyser på individnivå. Tidigare ingick enbart ett ansvar att göra en riskanalys för verksamheten som helhet.


Arbetet ihop med äldrenämnden och utbildning av hemtjänstpersonal som gör riskanalyser på individnivå pågår fortfarande. Dessutom utbildas kommunens biståndshandläggare. Biståndshandläggare blir kontaktade när åtgärder i hem- met blir aktuella. Uppsala brandförsvar är rådgivande i frågor om brandsäker- het. Ett liknande arbete är även initierat i östhammars kommun. Brandförsvaret arbetar för närvarande med att bredda arbetet till att beröra fler nämnder och organisationer i de kommuner som ingår i förbundet.


I örebro kommun förankrades de inledande pilotförsöken hos det ansvariga kommunalrådet. Försöken innebar att tre mobila sprinklersystem installerades hos enskilda. De berörda driftsnämnderna informerades och responsen för att genomföra försöken var mycket positiv. Respektive verksamhet har sedan beslutat och finansierat ytterligare inköp av fler system.


Det är bra att på ett tidigt stadium besluta om att infoga arbetsuppgifterna i berörda verksamhetsplaner. Därför kan det vara lämpligt att försöka anpassa planeringen av de nya arbetsuppgifterna till kommunens årliga budgetplanering.


Identifiera aktörer I arbetet med att identifiera särskilt riskutsatta individer och stärka deras brandskydd behöver flera aktörer samarbeta. Förutom individen själv är olika samhälls funktioner inom kommunen och regionen viktiga aktörer.


Aktörer inom kommunen kan vara kommunal hälso- och sjukvård, social- tjänst och räddningstjänst. Personal inom socialtjänsten och den kommunala hälso- och sjukvården, som till exempel handläggare, arbetsterapeuter, sjukskö- terskor och omsorgspersonal, har erfarenhet och rutin av att bedöma personers förmåga att klara sig själva. De känner också ofta till om en person är särskilt riskutsatt eller har ett visst riskbeteende. Det kan till exempel handla om per- soner som röker, ofta glömmer att stänga av spisen eller tar starka mediciner. Räddningstjänsterna har i stället kunskap om och erfarenhet av brandskydds- frågor. Genom att olika aktörer samverkar kan bostadens brandskydd för särskilt riskutsatta individer anpassas i större grad. Vid bland annat kartläggning av behov av åtgärder och utformningen av sam- verkan mellan olika aktörer är det viktigt att tänka på de sekretessregler som gäller för att samla och dela information om individer.


För att hitta vem som kan nå målgrupperna kan man dela in dessa i mindre grupper, exempelvis utifrån om de inte har, ansöker om eller har stöd från social tjänsten eller hälso- och sjukvård. Här följer ett förslag på indelning: • Individer som inte har stöd .


Exempel på aktörer: närstående, den enskilde själv, regionen (exempelvis primärvård, hör- och syncentraler, hjälpmedelscentraler), pensionärs- organisationer, brukarorganisationer, räddningstjänsten i samband med räddningsinsats eller hembesök, sotare, ambulansen med flera.


• Individer som ansöker om stöd . Exempel på aktörer: handläggare inom socialtjänsten (exempelvis bistånds handläggare, socialsekreterare), legitimerad personal inom kommunal hälso- och sjukvård med flera.


• Individer som beviljats stöd . Exempel på aktörer: handläggare inom socialtjänst, legitimerad personal inom kommunal hälso- och sjukvård, hör- och syncentraler, hjälpmedels- centraler, personal som arbetar i hemtjänst eller i särskilt boende, personliga assistenter, boendestödjare med flera.


Inom en kommun kan det finnas ytterligare aktörer, eller funktioner, som kan bidra till arbetet med att stärka brandskyddet för särskilt riskutsatta individer. Till exempel: • fixartjänst • bostadsanpassningshandläggare • anhörigstödjare.


I vissa kommuner genomförs uppsökande hembesök hos äldre personer som inte har några insatser från kommunen. åldersgränsen varierar från kommun till kommun, men syftet är vanligtvis detsamma, nämligen att bibehålla själv- ständighet och hälsa samt att minska graden av sjuklighet och vårdberoende hos äldre. Vad hembesöken består av varierar mellan olika verksamheter och kommuner, men de kan till exempel innefatta information om: • hur kommunens äldreomsorg fungerar • fallförebyggande åtgärder • risker i hemmet • aktiviteter i närområdet • livsstilsrelaterade faktorer såsom motion, sömn, kost och näring.


Andra inslag är hälsokontroller och kartläggning av olika funktionsförmågor. Det finns inget som hindrar att personalen som genomför dessa hembesök även värderar brandskyddet om den enskilde så medger, eller åtminstone infor- merar om brandskydd. Det kan vara bra att ta reda på om det finns planer på andra övergripande insatser i kommunen som omfattar de tilltänkta grupperna och om det i sådant fall finns fördelar med att samordna de olika insatserna.


Exempel 4: Beskrivning av projekt i Varberg Varbergs kommun inledde för några år sedan ett omfattade arbete med att individanpassa brandskyddet hos utsatta riskgrupper. Projektet kallas BoBRA. När arbetet påbörjades ville man hitta en grupp att inledningsvis inrikta brand- skyddsarbetet mot. Det visade sig att larmpatrullerna för trygghetslarmen skulle göra hembesök hos alla trygghetslarmskunder eftersom alla trygghetslarm i kommunen skulle bytas ut. Larmpatrullerna fick i uppgift att inventera och infor- mera om brandskydd när de ändå var ute hos trygghetslarmskunderna. Man kunde alltså använda de kontaktvägar mot enskilda som redan fanns och tack vare det kom arbetet igång relativt snabbt.


2013 bildades förbundet Räddningstjänsten Väst , där Varberg och Falkenberg  ingår. Deras trygghetsteam har tagit över larmpatrullernas arbete och 2014– 2015 inventerade de trygghetslarmen i båda kommunerna. Detta görs nu varje gång som kommunerna upphandlar trygghetslarm, vilket innebär en systema- tisk och återkommande inventering vart fjärde år.


Räddningstjänsten kan bistå med utbildning inom området samt hjälpa till med bedömningar av brandskyddet och ge förslag på åtgärder. Beroende på om- fattningen av de föreslagna åtgärderna i ett specifikt ärende kan den enskilda behöva ge sitt samtycke. Räddningstjänsten kan även utföra tillsyn enligt LSO. Du kan läsa mer om lagstiftningen samt om tillsyn enligt LSO i bilaga 1 . Rädd- ningstjänsten bedriver i dag även ett brett brandförebyggande arbete, bland annat genom information och utbildning, hembesök med mera. Vid larm kan de dessutom komma i kontakt med särskilt riskutsatta individer som kanske inte har kontakt med någon annan samhällsinstans. Kommunen ansvarar i brandförebyggande syfte för att sotning och brand- skyddskontroll av eldstäder sker. Sotare och skorstensfejartekniker besöker byggnader där det finns fasta förbränningsanordningar, exempelvis bostäder med eldstäder, och kan därmed vara en av de aktörer som kan uppmärksamma riskutsatta individer i deras hemmiljö. Efter samtycke från individen kan de meddela andra aktörer inom kommunen. De kan även ge viss information till den enskilde, exempelvis en broschyr om hur brandskyddet kan stärkas. Det är viktigt att samverka med fastighetsägaren till byggnaden där den riskutsatta individen bor, givetvis efter den enskildes samtycke. Det kan finnas mycket att vinna genom en god samverkan och ju tidigare kontakten tas, desto bättre. Det går då att föra en diskussion om fördelning av ansvar, kostnader med mera, vilket även kan underlätta att genomföra vissa åtgärder. Fastighetsägaren har en naturlig roll när det gäller brandskydd, vare sig det handlar om ett ordinärt boende eller ett särskilt boende. För att leva upp till skyldigheterna i LSO behöver man ofta bedriva ett systematiskt brandskydds- arbete. I det arbetet ingår till exempel att fördela och samordna ansvaret för brandskyddet mellan fastighetsägare och nyttjanderättshavare. Grundprincipen i LSO är att den som har faktisk och rättslig möjlighet att verkställa en åtgärd ansvarar för den. Detta innebär ofta att fastighetsägaren an- svarar för saker som tillhör byggnaden och dess fasta installationer medan nytt- janderättshavaren ansvarar för att lägenheten används på ett ansvarsfullt sätt. Med nyttjanderättshavare avses vanligtvis personer som bor i ordinärt boende (hyres- eller bostadsrätt) och i särskilt boende personer med hyres kontrakt. Det kan vara bra att tydliggöra vem som har vilket ansvar i exempelvis hyreskon- traktet eller genom en särskild gränsdragningslista.


Utöver kommunen och regionen finns ytterligare aktörer som kan hjälpa till att identifiera riskindivider och informera om vad den enskilde kan göra själv. Exempel på sådana är: • fastighetsägare (privata och kommunala) • polisen • överförmyndarnämnder • Stadsmissionen eller motsvarande • Röda korset • pensionärs- och brukarorganisationer • församlingar.


Kartlägg behovet av åtgärder För att kunna utföra ett arbete som syftar till att stärka brandskyddet hos särskilt riskutsatta individer behöver man kartlägga vilket behov som finns. En viktig resurs i det arbetet är aktörernas personal som behöver utbildas för att få kunskap inom brandsäkerhetsområdet. I många fall känner erfaren personal redan till vilka personer som är särskilt riskutsatta, och de kan därför relativt enkelt göra en bedömning av hur många som kan behöva någon form av för- stärkt brandskydd.


Exempel 5: Kartläggning av riskutsatta individer i örebro För att få en uppfattning om problemets storlek tog kommunledningskontorets säkerhetsenhet i örebro kommun initiativ till en kartläggning av särskilt risk- utsatta individer i kommunens verksamheter. Undersökningen genomfördes genom en webbenkät riktad till enhetschefer inom förvaltningen för funktions- nedsatta, vård- och omsorgsförvaltningarna samt socialförvaltningarna. Enkäten innehöll tre delar:


1. Frågor om organisatoriska uppgifter samt uppgifter om totalt antal brukare inom respektive verksamhet.


2. Frågor där enhetscheferna skulle uppskatta antalet brukare som stämmer in på den problembild som definierats och beskrivits i enkäten. 3. Frågor om befintligt brandskydd i aktuella bostäder.


För att kunna prioritera var åtgärder ska sättas in är det nödvändigt att tänka in individers olika riskfaktorer. Här följer några riskfaktorer som du behöver känna till och kanske ta hänsyn till under kartläggningen: • rökning • missbruk och beroende • fysiska och kognitiva funktionsnedsättningar • ensamboende • demenssjukdom • psykisk sjukdom och psykisk störning • tidigare inträffade tillbud • självmordsbenägenhet.


Styrning och processbeskrivning För att driva ett projekt och därefter åstadkomma ett systematiskt och lång- siktigt arbete med att stärka brandskyddet för särskilt riskutsatta individer behövs en tydlig ansvarsfördelning. Var ansvaret bör läggas beror på hur kommunen är organiserad samt vilken grupp av personer som kommunen inledningsvis väljer att fokusera på. Allt arbete som beskrivs i denna vägledning innebär samverkan mellan flera kommunala förvaltningar samt andra aktörer som exempelvis fastighetsägare. Det kan underlätta om de inblandade aktörer- na har en överenskommelse om vem som har vilket ansvar, och vem som ska stå för de kostnader som kan uppkomma.


Exempel 6: Samarbete i Uppsala kommun Under 2010 startade Uppsala brandförsvar ett projekt med målet att öka säker- heten för personer med behov av hjälpinsatser i eget boende och på omvård- nadsboenden i kommunen. Projektet syftade till att förbättra brandskyddet för dessa grupper samt att minska risken och konsekvenserna av en eventuell brand. Efter projektets start insåg Uppsala brandförsvar att de behövde ha stöd i sitt arbete från de i kommunen som i sin dagliga verksamhet hanterar dessa målgruppers behov. Det ledde till ett samarbetsprojekt mellan dåvarande Kontoret för hälsa, vård och omsorg och Uppsala brandförsvar. Efter projekt- tiden övergick arbetet till att ingå i den ordinarie verksamheten. Ansvaret för det löpande arbetet ligger numera på äldreförvaltningen, och brandförsvaret har en stödjande roll som sakkunnig i brandskyddsfrågor. Brandförsvaret utbildar också vårdpersonal i grundläggande brandskydd och hur de kan använda en checklista för att göra individuella riskanalyser.


Exempel 7: Samarbete i Linköpings kommun I Linköpings kommun startade arbetet med att inventera behovet av stärkt brandskydd i särskilda boenden som ett gemensamt initiativ från äldrenämnden och dåvarande avdelningen Säkerhet och juridik inom kommunledningskon- toret. Numera ansvarar verksamhetscheferna inom både de kommunala och privata omsorgsverksamheterna i kommunen för att det löpande arbetet med att identifiera personer med behov av stärkt brandskydd genomförs. Säkerhet- senheten är dock fortsatt delaktig och har en stöttande roll i arbetet med att bedöma risker och tillgodose behovet av utökat brandskydd.


\"Exempel 8: Vid införandet av individanpassat brandskydd i Räddningstjänsten östra Götaland gjordes en inventering av \"Vem kan göra vad?\"


Politiska nivån Beslut i direktion eller nämnd. Beslut i kommunstyrelsen. Förankring.


\"Räddningstjänsten Utbildning: • internt • externt, alla yrkesgrupper som jobbar i hem. Hembesök: • generella • riktade kommunikationsinsatser exempelvis till äldre. Hembesök hos individer med förhöjd risk. Kommunikation såsom till exempel information till • pigga seniorer • närstående • riskindivider direkt eller via biståndshandläggare och senior- rådgivare. Tillsyner i bostäder. \"Larm\"-mottagning – närstående, hemtjänst, fastighetsägare eller dylikt ska kunna larma om riskindivider. Driva och utveckla arbetet med individanpassat brandskydd och vara sakkunnig inom området. Uppföljning, analys och erfarenhetsåterföring (träffar med och mellan kommunerna). \"


\"äldreomsorgen Kartläggning (nulägesbeskrivning). Riksinventering hos brukare och identifiering av riskindivider (med hjälp av checklista). Rapportering till räddningstjänsten om behov av fördjupad bedömning. Utbildning av egen personal. \"Akut-väska\" för brandskydd (batterier, brandvarnare, informa- tionsmaterial).\"


Fastighetsägare Systematiskt brandskyddsarbete. Bovärdar och fastighetsskötare med brandskyddskompetens. Identifiera riskindivider. Rapportera till räddningstjänsten om behov av fördjupad bedömning.


\"Ambulans Polis \"Akut-väska\" för brandskydd (batterier, brandvarnare, informa- tionsmaterial). Erbjuda riskindivider hjälp från räddningstjänsten och om möjligt rapportera till räddningstjänsten om behov av fördjupad bedömning.\"


Ta hjälp av ska-krav i upphandlingar Ett sätt att påverka inriktningen av exempelvis hemtjänsten är att vid upp- handling av utförare enligt lagen om valfrihetssystem (LOV), styra arbetet genom tydliga så kallade ska-krav. Genom att ha med brandsäkerhetsaspekter i förfrågnings underlaget när kommunerna upphandlar exempelvis vård- och omsorgs tjänster kan krav på systematiskt säkerhetsarbete skrivas in i de avtal som upprättas. Det är här grunden läggs för möjligheten att följa upp verksam- heternas systematiska säkerhetsarbete.


Exempel 9: Exempel från Uppsala på krav vid upphandling 4.2.8.1 Brand och säkerhet


Rutin för brand och säkerhet finns i utförarens ledningssystem. Utföraren ansvarar för att följa de styrdokument som gäller kring brand och säkerhet och genomför riskanalyser hos den enskilde för att minimera risker inom området.


Ska-krav Kontrollpunkter Vid fel eller brist Utföraren ska vara insatt, och bedriva systematiskt brandskyddsarbete, i enlighet med de krav som gäller i lag. Uppföljning Ansvar och sanktion enligt 5.4.1.2 Utföraren ska genomföra riskanalys på individnivå med påföljande åtgärdsprogram så att hög säkerhet erhålls för den enskilde. Uppföljning Ansvar och sanktion enligt 5.4.1.2 Utföraren ska vid förfrågan bistå med uppgifter till Uppsala kommuns skadeföre- byggande arbete. Uppföljning Ansvar och sanktion enligt 5.4.1.2 Utförare ska tillse att personal utbildas inom förebyggande säkerhets- och brand- skyddsarbete under avtalsperioden Uppföljning Ansvar och sanktion enligt 5.4.1.2


Processbeskrivning ger överblick En processbeskrivning är ett bra hjälpmedel för att få en överblick över vilka moment som behöver ingå för att få ett bra flöde i arbetsgången. Det går att visa de olika momentens inbördes förhållande så att alla inblandade kan se sin egen roll, och processbeskrivningen kan användas för att informera samtliga berörda om hur arbetet är tänkt att ske. Socialstyrelsen och MSB har använt den som inspiration till beskrivningen i figur 6 , som finns i nästa kapitel.


1. Kontakt mellan kommun och brukare kan ske på flera sätt, till exempel via hemvårdsinsatser, hemrehabiliteringen eller biståndsprövning.


2. Genomförandet sker i dialog med individen och utgår från checklistan fram- tagen av Räddningstjänsten Syd .


3. Utifrån resultatet från genomgången görs en bedömning av behovet av ett stärkt brandskydd.


4. Inget behov av åtgärder kan identifieras, gå vidare till steg 8.


5. Vid genomgången görs bedömningen att individen behöver ett stärkt brand- skydd i form av direkta åtgärder, till exempel byte av batteri i brandvarnare, information, inköp av brandfilt med mera. Exempel på enklare åtgärder går att finna i checklistan.


6. Vid genomgången görs bedömningen att enklare åtgärder inte är tillräckliga. I detta läge är det viktigt att involvera närstående om möjligt och/eller fastig- hetsägaren samt diskutera ärendet i lämpligt internt forum. Räddningstjänsten kan vara ett stöd här. 7. Identifierade åtgärder i steg 5 och 6 genomförs.


8. Checklistan, beslut och eventuella åtgärder dokumenteras i eget internt sys- tem för uppföljning.


9. Arbetet med att undersöka behov av ett stärkt brandskydd bör ske kontinuerligt. Uppföljning rekommenderas en gång om året.


Processkartan togs fram i början på projektet - vid utbildning uppmanas delta- garna att använda processkartan och checklistan kontinuerligt, men det upp till förvaltningen eller enhetschefen. Numera omfattas Malmö, Kävlinge, Lund och Eslövs kommuner.


\"Organisera och etablera samarbets- och arbetsrutiner Utifrån framtagen och antagen processbeskrivning behöver parterna organi- sera samarbetet och skapa forum för samordning, planering, uppföljning och förbättring. Det är viktigt att arbetssätten dokumenteras och formaliseras så att det inte hänger på enskilda individer och \"eldsjälar\" att det består. Genom att involve- ra flera personer inom respektive aktör så blir arbetet brett förankrat och inte personberoende. \"Arbetet är startat för att vi helt enkelt inte ska vara beroende av just eldsjälar för att arbetet ska bedrivas. Förr var det ju så att det hängde på varje enhets- chef att avgöra hur brandskyddet skulle se ut. Det fanns riktlinjer, men numera är det mer formaliserat och skallkrav på hur det ska se ut.\" 23\"


Kunskapsuppbyggnad Det behövs beslut från både politisk ledning och förvaltningsledning för att nya arbetsuppgifter ska bli en del av den ordinarie verksamheten. Ett sätt att bereda väg för beslutsprocessen kan vara att utbilda ledamöter i berörda nämnder och tjänstemän i förvaltningar om hur problembilden ser ut och grunderna kring brand och brandskydd. Förankring och förståelse för arbetsuppgifterna behövs i alla delar av en organisation. Den personal som ska bedöma brandskyddet hos enskilda behöver ha viss kunskap om bränder och brandskydd. Många yrkesgrupper har förmodligen redan fått någon form av grundläggande brandkunskapsutbildning. Det är dock enbart i särskilt boende som det finns personal på plats dygnet runt. Sannolik- heten för att personal finns på plats hos den enskilde precis när en brand uppkommer är därför ytterst liten. Det händer dock att hemtjänstpersonal är först på plats vid en brand efter att de har blivit larmade genom trygghetslar- met. Därför är det viktigt att även personal som arbetar i ordinärt boende får genomgå brandutbildning som syftar till att öka förmågan att hantera en upp- kommen brand, och vilka risker hanteringen av en brand kan innebära. Störst fokus bör dock handla om förmågan att se risker och riskbeteenden hos den enskilde samt att veta hur olika risker kan förebyggas, snarare än förmågan att hantera en uppkommen brand. Som till exempel hemtjänstpersonal kan man råka hamna i en brandsituation i en ordinär bostad, bland annat vid larm från ett trygghetslarm. Hemtjänstper- sonalen har inte ansvar att utrymma en enskild individ från sin bostad. Persona- len kan göra så gott de kan i situationen, men på ett säkert sätt. Den generella skyldigheten vid en brand är att varna och tillkalla hjälp (larma).


Exempel 11: Kostnadsfri brandskyddsutbildning Både Räddningstjänsten Syd och Uppsala brandförsvar erbjöd kostnadsfria brandförebyggande utbildningar för alla utförare av hemvård i kommunerna. Under utbildningarna lades stort fokus på den checklista som personalen an- vänder som arbetsmaterial när de erbjuder enskilda riskinventeringar i någons bostad. Innehållet i checklistan förklarades, bland annat med konkreta exempel. Under utbildningarna fick deltagarna information om att det brandförebyggande arbetet med hjälp av checklistorna kommer att fortsätta framöver och alltså bli en permanent del i den ordinarie verksamheten.


Räddningstjänsten Syd erbjuder fortfarande denna typ av utbildningar efter önskemål från socialtjänsten. De gör både uppföljningar för dem som redan gått utbildningen och utbildar nyanställd personal.


Uppsala brandförsvar erbjöd de kostnadsfria utbildningarna under den ett år långa projekttiden. Nu har de avtal med sina tre kommuner, det vill säga Uppsala , Tierp och östhammar , och erbjuder utbildning till hemtjänstutförare enligt ett prisavtal. Kommunerna har uppföljningsansvar, men brandförsvaret stöttar dem i det arbetet.


Det kan vara obligatoriskt utifrån kommunens riktlinjer att erbjuda risk- inventering hos enskilda. En viktig del i utbildningen av socialtjänst- och omsorgs personalen som ska utföra arbetsuppgifterna är att klargöra att uppgiften trots det måste ske med respekt för den enskildes självbestämmande och integri- tet. Den enskilde är inte tvungen att ta emot erbjudandet, utan har alltid möjlig- het att tacka nej. Utbildningar för personalen behöver genomföras med viss regelbundenhet. Hur ofta det behövs beror bland annat på verksamhetens personalomsättning. Det viktiga är att se till att kunskap och erfarenhet av det brandförebyggande arbetet upprätthålls i verksamheten.


Dags att starta det systematiska arbetet När förberedelserna har kommit så här långt är det dags att starta det systema- tiska arbetet med att stärka brandskyddet för särskilt riskutsatta individer. Läs mer om genomförandet i nästa kapitel Arbeta med att stärka brandskyddet . Kom ihåg att de olika förvaltningarna kan påbörja arbetet redan innan alla föreslagna steg är genomförda, men förutsättningarna för att kommunen ska lyckas med arbetet ökar om det finns en utarbetad systematik på kommunnivå.


Förutsättningar för uppföljning och utvärdering När man inför nya arbetsuppgifter i en verksamhet finns vanligen en målbild och förhoppning om vilken effekt som uppgifterna förväntas ge. För att kunna avgöra om de önskade effekterna sedan har uppnåtts behöver man kunna följa upp och utvärdera arbetet. Det är därför viktigt att tidigt i arbetsprocessen fun- dera över vad som är intressant att följa upp och att förbereda för utvärdering. Några viktiga begrepp i utvärderingssammanhang är: • nollmätning • målformulering • åtgärder • effektmätning.


Nollmätning Att mäta frekvensen av bränder utifrån statistik på den lokala nivån kan vara olämpligt inom det här området, eftersom gruppen särskilt riskutsatta indivi- der inte påverkar frekvensen av bränder i någon större utsträckning. Antalet omkomna på kommunnivå är dessutom vanligen för litet för att vara relevant ur statistisk synpunkt. Ett exempel på vad som skulle kunna mätas är om personalen vet hur de ska agera när de ser risker hos individer och i vilken utsträckning de i sådana fall agerar. Om det sker någon rapportering av tillbud så kan det också utgöra ett underlag för en nollmätning.


\"Målformulering För att kunna följa upp om målen uppnåtts behöver målen vara mätbara. Det är vanligt att formulera både effektmål och prestationsmål . Effektmålen uttrycker de effekter som man vill uppnå med arbetet, exempelvis \"Kommunen ska ha vägt in brandskyddet i X procent av samtliga biståndsbedömningar.\" Prestationsmålen uttrycker de uppgifter som verksamheten ska genomföra för att nå effektmålen, exempelvis \"Alla utförare av hemtjänst ska erbjuda bru- karna en genomgång av brandskyddet i hemmet minst en gång per år\".\"


åtgärder Val av åtgärder och arbetssätt är nära förknippade med målen för arbetet. Det handlar om att välja de åtgärder som ger önskad effekt och som i förhållande till kostnaden är mest effektiva. åtgärder och arbetssätt behöver också väljas utifrån den kunskap som verksamheterna har när arbetet inleds och de behöver kontinuerligt följas upp.


Exempel 12: Förskrivning av varseblivningshjälpmedel har ökat i Region Skåne


Under 2016 har Region Skåne ökat sina inköp av varseblivningshjälpmedel, vilket innebär att förskrivningen har ökat. Det är dock en liten ökning med 83 stycken från augusti 2014 (243) till augusti 2016 (326) men om man ser procen- tuellt så är det en ökning med 34 procent.


Effektmätning Efter några år behöver effekter av åtgärderna mätas. För att ta reda på hur pass effektiva åtgärderna har varit behöver man utvärdera dem. Då behöver man samla in ny statistik och jämföra den med statistiken från nollmätningen. Det går också att genomföra nya attityd- och upplevelseundersökningar hos enskil- da och jämföra dem med tidigare resultat. Först då går det att dra några egentli- ga slutsatser om åtgärdernas effekt och om målen för arbetet har uppnåtts. Det är även möjligt att utvärdera hur själva processen fungerar, som ett alter- nativ eller komplement till att utvärdera effekter av åtgärder. Utvärderingen ligger till grund för en ny nulägesbeskrivning (nollmätning) och arbetet fortsätter med att sätta nya mål och planera och genomföra fortsatta åtgärder för att efter en ny period utvärdera dem.


I förra kapitlet beskrev vi att en utarbetad systematik är en framgångsfaktor för att långsiktigt upprätthålla arbetet med att stärka brandskyddet för särskilt riskutsatta individer. Ett systematiskt säkerhetsarbete 25 är en kontinuerlig pro- cess utan slut. Arbetet startar med en kartläggning av riskbilden, fortsätter med planering, genomförande, uppföljning eller utvärdering och förbättring, för att sedan börja om igen i en ständigt pågående process. Om nya uppgifter införs kan dessa behöva förankras i organisationen, såväl hos politiker som hos chefer för kommunala förvaltningar och privata verksamheter. Uppgifterna behöver även definieras och kommuniceras till alla berörda. I det här kapitlet belyser vi sådant som är bra att tänka på vid införandet av ett arbete med att stärka brandskyddet för särskilt riskutsatta individer. Vi ger också exempel på aktivite- ter som kan vara lämpliga att börja med. Gemensamt för arbetssätten som presenteras nedan är att det behövs tydliga metoder och rutiner för hur den som identifierar risker hos enskilda ska gå till väga för att åtgärda problemen. I många fall är det inte helt enkelt att avgöra var gränsen för kommunens ansvar går i förhållande till den enskildes eget ansvar. Du kan läsa mer om detta i bilaga 1 .


Ungefär en fjärdedel av dödsfallen vid brand inträffar nattetid i småhus, orsaken går ofta inte att fastställa. Foto: Pavel Koubek.


En av de första uppgifterna är att definiera mål och ramar för arbetet. Som vi nämner redan i inledningen visar den nationella statistiken, som sammanställs utifrån dödsbrandsstatistik samt olycksutredningar, att individer med en ökad riskbild ofta återfinns i äldre åldersgrupper samt bland personer med någon form av psykisk eller fysisk funktionsnedsättning. Rökning, mediciner eller missbruk utgör ofta riskfaktorer. Analysen av den nationella dödsbrandsstatistiken kan med fördel komplet- teras med faktorer kopplade till lokala förhållanden, exempelvis när det gäller missbruksproblematik. Lokal statistik för dödsbränder är ofta inte relevant efter som tillgången till data är begränsad. En god kommunikation mellan för- valtningarna är nödvändig för att få en gemensam bild av situationen i kom- munen. även forskning, litteratur och andra underlag kan fungera som stöd i arbetet. Aktiviteter för att skapa en bred samverkan där olika förvaltningars kunskaper och erfarenheter tas tillvara är därför en viktig arbetsuppgift i den här fasen. Det är viktigt att både riskinventering och det stöd som kommunen kan ge i form av råd och förstärkning av brandskyddet består av ett erbjudande som den enskilde kan ta ställning till, och som bygger på acceptans och delaktighet. Av lagen om skydd mot olyckor (LSO) framgår att det primära ansvaret att förebygga bränder och begränsa skador till följd av brand vilar på den enskilde. även kommunen har ett ansvar att förebygga bränder, men det innebär inte att kommunen tvångsmässigt kan vidta åtgärder i den enskildes bostad utan direkt lagstöd. Du kan läsa mer om juridiska aspekter i bilaga 1 .


Identifiera särskilt riskutsatta individer Individer som är i behov av ett stärkt brandskydd kan ibland själva förmedla sina behov. Det kan även vara närstående, grannar eller fastighetsägare som ser och förmedlar behovet. I flera fall har dessa personer någon kontakt med samhället och behovet kan då upptäckas i samband med biståndshandläggning enligt SoL eller LSS, utförande av hemtjänst, hemvård, hemrehabilitering, utredning om bostads-


\"anpassning eller liknande. Vid ett larm kan individer som inte sedan tidigare är \"kända\" uppmärksammas av polis, ambulans eller räddningstjänst. Individer kan även identifieras i samband med sotning eller brandskyddskontroll. I avsnittet Identifiera aktörer i förra kapitlet kan du läsa mer om vilka aktörer som kan tänkas komma i kontakt med personer i behov av ett stärkt brandskydd.\"


Självhjälp För privatpersoner kan en checklista vara till hjälp för att bedöma brandskyddet och vidta åtgärder i bostaden. MSB har tagit fram en broschyr till privatpersoner som även innehåller en enklare checklista. Broschyr till privatpersoner - stärkt brandskydd för riskutsatta personer, finns tillgänglig på MSB:s webbplats.


Förhöjd risk För att identifiera personer som är i behov av ett stärkt brandskydd, men som själva inte kan bedöma eller se sitt behov, kan man som utgångspunkt börja med att leta efter de individer som stämmer in på en eller flera av följande beskrivningar: • personen har ett beteende som medför ökad risk för brand (exempelvis rökning) • personen har begränsad förmåga att uppmärksamma en brand (exempel- vis nedsatt hörsel, mediciner, beroende) • personen har begränsad förmåga att reagera och agera i samband med en brand (kognitiv funktionsnedsättning, fysisk funktionsnedsättning, beroende).


Exempel 13: I örebro kommun lämnades följande beskrivning av problembilden till berörda enhetschefer inför inventeringen:


\"Personerna som vi försöker ringa in är dem som har ett eget boende och som samtidigt har ett beteende som innebär en förhöjd risk för brand i bostaden, och i den mån brand skulle uppstå skulle ha svårt att uppfatta faran och ha svårig- het att utrymma.\"


Detta beteende kan vara orsakat av en fysisk eller psykisk funktionsnedsätt- ning, ålderdom, sjukdom, missbruk med mera. Beteendet kan exempelvis innebära att man tenderar att glömma bort tända ljus eller mat på spisen. En annan vanlig faktor som påverkar risken för brand i bostaden är rökning och en felaktig hantering av cigaretter, tändare och tändstickor. Tidigare nämnda fak- torer kan också innebära att man har svårt att uppfatta brand eller att man kan ha svårigheter att utrymma innan kritiska förhållanden uppstår. Vid en vanlig bostadsbrand uppstår dessa kritiska förhållanden vanligtvis inom 2–3 minuter.


\"Vanliga signaler som vi kan se hemma hos dessa brukare kan vara brännmär- ken på kläder, sängkläder, möbler och golv. även att det finns mycket brännbart på eller i anslutning till spisen är signaler vi ska vara vaksamma på.\"


Om det inledningsvis råder osäkerhet om vad som är möjligt att åstadkomma kan det vara enklare att börja mer begränsat och sedan bredda uppdraget efter hand. Börja till exempel med de personer som genomgår biståndsprövning samt dem som kommunen redan har kännedom om, exempelvis personer som får insatser i form av hemtjänst, boendestöd, personlig assistans eller bostads- anpassning. Om din kommun genomför förebyggande hembesök kan även dessa vara en bra startaktivitet. Personerna som stämmer in på beskrivningen ovan har olika kontaktpunkter med kommunen och det kan därför underlätta för det framtida arbetet om de delas in i olika grupper. De grupper som nämns i denna vägledning ska ses som exempel. Med utgångspunkt från lokal erfarenhet och statistik gör varje kom- mun själv en bedömning av vilka grupper som är mest angelägna att inrikta ett arbete mot. Definierade grupper, i ordinärt eller särskilt boende: • särskilt riskutsatta personer med stöd från socialtjänst eller kommunal hälso- och sjukvård som bor i ordinärt boende • särskilt riskutsatta personer som bor i särskilt boende eller SoL- och LSS-boende • särskilt riskutsatta personer utan stöd från socialtjänst eller kommunal hälso- och sjukvård som bor i ordinärt boende.


De boendeformer som i denna vägledning benämns som ordinärt boende och särskilt boende motsvarar verksamhetsklasserna 3 respektive 5B i Boverkets byggregler (BBR19 eller nyare). Boverkets byggregler ställer krav på en byggnad vid uppförande eller ändring, utifrån byggnadstyp och verksamhetstyp.


Personer i särskilt boende I ett särskilt boende är brandskyddet till stor del redan reglerat och utföraren har ett tydligt ansvar för de boendes säkerhet. Trots att brandskyddsnivån är högre än i ordinärt boende, med exempelvis automatiskt brand- och utrym- ningslarm, personal som kan ingripa och i vissa fall automatisk vattensprinkler- anläggning, kan det finnas personer som har ett riskbeteende som innebär att brandskyddet ändå inte är tillräckligt. Därför behöver fokus för det arbete som beskrivs i den här vägledningen i särskilt boende handla om att identifiera de personer som utöver det generella brandskyddet har behov av ytterligare brand- skyddsåtgärder. Det kan exempelvis handla om rökförkläde eller liknande till en boende som röker och som inte själv klarar av att röka på ett säkert sätt.


Stöd till personer med behovsprövade insatser i ordinärt boende


En stor andel av de personer som bedöms vara särskilt riskutsatta bor i ordinärt boende. De personer som har behov av stödjande insatser från kommunen får det, genom exempelvis hemtjänst och trygghetslarm. Om det befintliga brand- skyddet bedöms vara otillräckligt kan brandskyddet behöva anpassas. En be- dömning av brandskyddet kan exempelvis göras tillsammans med den enskilde i samband med att genomförandeplanen för bistånd upprättas. En genomför- andeplan upprättas vanligtvis av utförare av socialtjänstinsatser i samband med


att bistånd beviljas, och revideras vid behov i samband med uppföljning eller förändringar av behovet. Det är bra om exempelvis utförare av socialtjänstinsatser, som verkar i den enskildes hem, utför arbetet med att uppmärksamma risker och riskbeteenden. De har möjlighet att observera om det till exempel finns brännmärken i möbler, kläder och golv eller om det förvaras mycket brännbart på eller i närheten av spisen. Som hjälp i arbetet med att identifiera brandrisker i bostaden kan perso- nalen använda en checklista som de går igenom tillsammans med den enskilde. Socialstyrelsen och MSB har tagit fram ett bedömningsstöd och exempel på en checklista för riskbedömning, MSB har också tagit fram en broschyr som exempelvis kan lämnas till en privatperson i samband med ett besök. Materialet finns tillgängligt på myndigheternas webbplatser. Broschyren kan fungera som en minneslista för den enskilde och som en information till exempelvis närstående.


\"Exempel 14: Exempel på hur checklistor används i Nacka och Uppsala. Nacka kommun har tagit fram en kort checklista som innehåller fyra frågor om de allvarligaste brandriskerna. Den är inplastad och har samma storlek som ett kreditkort. All personal från socialtjänsten, både egen personal och personal hos samtliga utförare, som gör hembesök ska ständigt bära den med sig. De fyra frågorna är: 1. Saknas fungerande brandvarnare eller har kunden svårt att uppfatta larm från brandvarnare? 2. Finns tecken på torrkokning (t.ex. brända kastruller) eller förvaras mycket material vid spisen? 3. Brukar kunden röka i sängen eller nära andra stoppade möbler? 4. Finns brännmärken på golv, möbler, ljusstakar eller tyger? Om svaret är \"ja\" på någon av ovanstående frågor ska den utförliga checklistan som finns tillgänglig på Nacka kommuns webbplats fyllas i (se länk nedan). Den utförliga checklistan ska även fyllas i om personal som gör hembesök upp- täcker eller får någon signal om incidenter eller riskbeteende. Kunden behöver dock ge sitt samtycke innan den utförliga checklistan fylls i. \"


I Uppsala kommun har en checklista tagits fram som hemtjänstpersonalen tillsammans med den enskilde i möjligaste mån ska fylla i vid hembesök. För nya brukare ska detta ske inom två månader efter att brukaren påbörjat sina insatser. Detta gäller även brukare som bytt utförare, även om brukaren redan har en ifylld checklista. Det innebär att det alltid är den aktuella utföraren som har ett ansvar för riskbedömning gällande brand. Checklistan förnyas en gång per år eller då den enskildes tillstånd påtagligt förändras. Påtagliga förändringar innebär exempelvis en försämring av personens förmåga att hantera/uppfatta brand. Syftet är att upprätthålla brandsäkerhetsnivån. Socialtjänsten sparar svaren i personens akt. När checklistan gås igenom tillsammans med den en- skilde ska det tydligt framgå att det är något som kommunen erbjuder som stöd och inget tvång. Den enskilde ombeds skriva under checklistan för att intyga att de förstått vad som gäller och att de frivilligt går med på riskinventeringen samt samtycker till hanteringen av personuppgifterna.


Det kan upplevas vara svårare att etablera ett arbetssätt som i exemplet ovan hos de privatägda hemtjänstutförarna än hos de kommunala eftersom kommunen inte kan påverka verksamhetens innehåll på samma sätt. Det finns dock sätt att hantera detta, till exempel genom att ställa specifika krav vid upphandling.


Exempel 15: Beställar- och utförarmodell i Uppsala I Uppsala kommun används en modell som består av beställare och utförare för hemvården. Kommunen, som har rollen av beställare, har infört krav i under- laget för upphandling. På så vis regleras utförarnas avtal så att uppgiften att systematiskt erbjuda inventering och behovsanpassning av brandskyddet hos den enskilde utförs.


Uppsala brandförsvar erbjuder även utbildning till privata utförare.


Under arbetets gång kan det även uppkomma andra typer av oklarheter som riskerar att utgöra hinder i arbetsprocessen. Nedan ges två exempel på frågor som har hanterats i Uppsala kommun .


Exempel 16: Exempel på hur uppkomna problem hanteras Ett sätt att stärka brandskyddet hos den enskilde var att hemtjänsten skulle hjälpa till att kontrollera batteriet i brandvarnaren. Det framkom att hemtjänst- personalen av arbetsmiljöskäl har riktlinjer som säger att de inte får klättra upp på en stol, vilket gör det svårt att nå brandvarnaren. Kommunen löste problemet genom att köpa in ett verktyg till varje utförare av hemvård så att hemtjänstpersonalen stående på golvet enkelt ska kunna testa brandvarnaren hemma hos den enskilde.


I diskussioner med personalen från hemtjänsten framkom att det fanns en ängslan för att missa något viktigt och ställas till svars ifall skada eller dödsfall skulle inträffa. När de farhågorna uppdagades blev det tydligt att det är viktigt att informera personalen om vilken roll de har och att de inte kan göra något fel som de kan ställas till svars för i detta arbete. I stället poängterades och dis- kuterades den möjlighet de har att minska antalet olyckor där enskilda skadas eller omkommer i sitt hem till följd av brand.


Stöd till personer utan behovsprövade insatser i ordinärt boende


De flesta personer som bor i vanligt boende har ingen regelbunden kontakt med kommunens socialtjänst. Det innebär dock inte att där inte finns personer som kan ha behov av ett stärkt brandskydd.


Exempel 17: Hur en åtgärd kan initieras Det händer att Räddningstjänsten Syd , till exempel i samband med en insats, får kännedom om individer med riskbeteende som ännu inte fått stöd av sam- hället. Räddningstjänsten ser då till att personen får kontakt med en handlägga- re inom socialtjänsten. Räddningstjänsten frågar först om samtycke att kontakta handläggare, vilket oftast accepteras och hjälp kan ges. Man ger möjlighet – men det är upp till individen att säga ja eller nej.


Exempel på kontaktpunkter med personer utan behovsprövade insatser i ordinärt boende är de förebyggande hembesök hos äldre personer som många kommuner genomför. Vid dessa hembesök kan frågor om brandsäkerhet ingå. Detsamma gäller de fixartjänster som finns i många kommuner. Genom att utbilda berörd personal om risker, riskbeteenden och åtgärder för att minska riskerna kan kunskap spridas och bränder förebyggas. Genom sotning och brandskyddskontroll når kommunen också ut i bostäderna. Ett annat sätt är att ta kontakt med exempelvis pensionärsorganisationer för att få dem att engagera sig i frågan.


Exempel 18: Hembesök kan vara ett sätt att identifiera särskilt risk utsatta


Räddningstjänsten Syd genomför regelbundet hembesök i vanliga bostäder för att kontrollera och informera om brandskydd. Med anledning av den proble- matik och riskbild som finns för äldre har en del av hembesöken utvecklats och riktar sig speciellt till seniorer. Räddningstjänsten och övriga förvaltningar i kommunerna använder samma checklista för att underlätta uppföljning och kommunikation.


Deltagarna i de grupper som genomför de riktade hembesöken är speciellt utbildade i äldresäkerhet och checklistans användning och tolkning. Grupperna ansvarar bland annat för planeringen av hembesöken och kontakt med berörda aktörer, såsom kommunala representanter, fastighetsägare och bostadsrätts- föreningar. Den nära samverkan med den kommunala vård- och omsorgsor- ganisationen är viktig eftersom behovet av insatser i vissa fall faller inom deras ansvarsområde.


Utifrån hembesöken sammanställs ett statistikunderlag som sedan används vid uppföljningsmöten för att diskutera fortsatt arbete och åtgärder.


Personer med beroendeproblematik eller psykiska funktionsnedsättningar


Personer som har beroendeproblematik eller psykiska funktionsnedsättningar kan ha svårt att upptäcka och agera vid en uppkommen brand, de kan även ha ett beteende som ökar risken för brand. Om individer av olika skäl har svårt att få en bostad på den ordinarie bostads- marknaden finns det möjlighet att få stöd från kommunen med en bostad på den så kallade sekundära bostadsmarknaden. Bostadstypen har olika benäm-


ningar i olika kommuner, exempelvis träningslägenheter, Bostad först, försöks- lägenheter eller referenslägenheter. Gemensamt är att det är bostäder som kommunen hyr eller äger och upplåter i andra hand. Eftersom de boendes problem ofta är kända kan kommunen och fastighets- ägaren ta ett större ansvar än normalt för brandsäkerheten där personer med högre riskfaktorer bor. Det kan vara av värde ur säkerhetssynpunkt för den enskilde och boende runtomkring, samt ur ekonomisk synvinkel för exempel- vis kommunen och fastighetsägaren. Om kommunen står som hyresvärd finns exempelvis möjlighet att redan från början utrusta lägenheterna med ett utökat brandskydd, utöver det som redan krävs i en bostad. Det kan handla om saker som spisvakt och släckutrustning. Vilka åtgärder som sätts in kan variera base- rat på den enskildes förmågor och beteende. Möjligheten att skriva in krav om brandskyddet i hyreskontrakten finns också, det bör ske på kommunens initiativ. Kontaktvägen mellan kommunen och personerna i denna målgrupp kan vara den funktion i kommunen som beslutar om sociala hyreskontrakt. Personalen där kan utbildas i riskbedömning så att de tillsammans med den enskilde kan bedöma behovet av ett stärkt brandskydd. En checklista med exempel på risker, riskbeteenden och förslag på åtgärder kan vara ett bra hjälpmedel. Socialstyrelsen och MSB har tagit fram ett be- dömningsstöd och exempel på checklista för riskbedömning. Materialet finns tillgängligt på myndigheternas webbplatser. Flertalet av dem som har sociala kontrakt är dock inte särskilt riskutsatta utan har sociala kontrakt av andra skäl. Information om den sekundära bostadsmarknadens utveckling finns bland annat i Boverkets rapport 2011:33 – Sociala hyreskontrakt via kommunen . 26


Det arbete vi beskriver i den här vägledningen bygger på delaktighet och samtycke från den enskilde och det är viktigt att respektera den enskildes själv- bestämmanderätt och integritet. När en individ har identifierats och lämnat sitt samtycke måste det vara tydligt vart man, exempelvis personal hos utförare


inom socialtjänsten, kan vända sig för att få stöd och den hjälp som behövs för att genomföra åtgärder. I detta avsnitt beskriver vi bland annat de reglerade möjligheter till stöd från samhället som den enskilde kan få utifrån vad som står i socialtjänstlagen men även om krav som ställs enligt lagen om skydd mot olyckor. I bilaga 1 redovisar vi fler möjligheter till stöd samt andra juridiska prin- ciper som på olika sätt påverkar arbetet.


Reglerade möjligheter till stöd Socialtjänstlagen, SoL Socialtjänstlagen ger kommunerna möjlighet att utforma social tjänsten utifrån kommunens eget behov och förutsättningar samt förändringar i samhälls- utvecklingen. Lagen hänvisar till varje individs självbestämmande, integritet och eget ansvar. Det innebär att kommunen inte kan tvinga någon att ta emot hjälp eller stöd. Kommunen har dock det yttersta ansvaret för att kommuninvånarna får det stöd och den hjälp de behöver.


Personer som inte på egen hand kan tillgodose sina behov eller få dem tillgodo- sedda på annat sätt har rätt till bistånd för sin försörjning och för sin livsföring i övrigt. Livsföring i övrigt är inte specificerat i lagen, men vissa insatser som en kommun bör erbjuda finns uppräknade. De uppräknade insatserna är till för att underlätta för en enskild att bo kvar hemma och innefattar bland annat hemtjänst. Bistånd beviljas för att den enskilde ska kunna tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Kommunerna har även möjlighet att i enskilda fall bevilja bistånd utöver vad som krävs för att den enskilde ska uppnå skälig levnadsnivå. Handläggaren ska ta hänsyn till den enskilda personens egna förutsättningar och möjligheter samt grunda handläggningen på den enskildes ansökan eller uttryck om behov av hjälp. Det finns även möjlighet för kommuner att bevilja hemtjänstinsatser till äldre personer utan individuell behovsprövning enligt bestämmelserna om förenklat beslutsfattande i 4 kap. 2 a § SoL. Enligt bestämmelsen är det upp till kommu- nen själv att avgöra vilka typer av hemtjänstinsatser de vill erbjuda, och i vilken omfattning. Mer information om förenklat beslutsfattande finns i Socialstyrelsens meddelandeblad nummer 3/2018 27 . För handläggningen gäller sekretess, men om den enskilde lämnar sitt med- givande faller sekretessen för den hantering som medgivandet gäller. Läs mer om de sekretessbestämmelser som råder samt bestämmelser om behandling av personuppgifter i bilaga 1 .


Lag och förordning om skydd mot olyckor, LSO Enligt 2 kap. 2 § LSO ansvarar ägare eller nyttjanderättshavare för att det ska finnas ett brandskydd i skälig omfattning i en byggnad eller anläggning. åtgärder som syftar till att uppnå ett brandskydd i skälig omfattning kan vara av både organisatorisk och byggnadsteknisk karaktär. Kommunen har rätt att kontroll- era att lagen efterlevs samt meddela både förbud och vad som behöver åtgärdas för att lagen ska efterlevas. Trots att tillsynen över brandskydd i boendemiljöer traditionellt varit inriktad mot olika former av behovsprövade boenden, såsom vårdboenden, och därefter publika utrymmen i flerbostadshus, finns inget som hindrar kommunen att utföra tillsyn i ordinärt boende. Observera att tillsynen inte kräver den enskildes samtycke. För byggnadstekniskt brandskydd innebär kravet på ett brandskydd i skälig omfattning att man följer de byggregler som gällde när byggnaden uppfördes eller senast ändrades. I vissa fall kan så kallade särskilda omständigheter gälla. Det innebär att det kan vara skäligt att ställa högre krav på brandskyddet än de krav som gällde när byggnaden uppfördes eller senast ändrades, även här utifrån en direkt koppling till byggreglerna. Av Boverkets byggregler framgår bland annat att en brand inte ska spridas för snabbt mellan olika bostads- lägenheter, att utrymningsförhållanden ska vara tillfredsställande utifrån verksamhets typen och att det bör finnas brandvarnare. Enligt Statens räddningsverks allmänna råd och kommentarer om brand- varnare i bostäder (SRVFS 2007:1) bör det finnas brandvarnare i alla bostäder – oavsett byggnadsår. Läs mer om LSO i bilaga 1 . Genom Boverkets byggregler ställs höga brandskyddskrav i särskilda boen- den, bland de högsta som finns i byggreglerna. Brandskyddskraven i ordinära boenden är klart lägre. Men samtidigt som samhället ställer höga brandskydds- krav på särskilda boenden pekar kvarboendeprincipen på att äldre individer


och personer med funktionsnedsättningar ska kunna bo kvar hemma i så stor utsträckning som möjligt. Följande finns att läsa om ädelreformen i Kommitté- direktiv 2003:40 28 : ädelreformen genomfördes år 1992 (prop. 1990/91:14). Utgångs- punkten var en helhetssyn på den äldre människan. Sociala och medicinska behov skulle tillgodoses på ett sammanhållet sätt. Reformen innebar en uppgörelse med en tid av ständigt överbelagda medicinavdelningar och en långvård med en starkt passiviserande sjukhusprägel som ledde till snabb hospitalisering av de äldre. Institutionstänkandet övergavs och rätten till ett kvarboende förstärktes, antingen i det ordinära boendet eller i en särskild boendeform. I sammanhanget bör även nämnas att det är viktigt att ta hänsyn till den en- skildes egna val och vilja om boendeform. Om en särskilt riskutsatt individ väl- jer att bo kvar i den egna bostaden kan det vara lämpligt att upplysa om hur den egna säkerheten kan påverkas. Det är också bra att upplysa om vilka stöd som på bästa sätt kompenserar för eventuella funktionsnedsättningar och på vilket sätt dessa kan tillhandahållas, och vilka åtgärder den enskilde själv kan vidta. även i särskilda boenden kan det finnas anledning att stärka brandskyddet ytterligare. Det kan exempelvis vara aktuellt för de personer som löper en högre risk att omkomma till följd av brännskador genom rökning, eller har kognitiva nedsättningar (minnessvårigheter).


Bedömning av behov Ett enkelt sätt att bedöma behov av ett stärkt brandskydd är att använda check- listor. Att ta fram checklistor anpassade för enskilda och aktörer kan underlätta arbetet med att identifiera riskbeteende samt ta reda på vilka åtgärder som kan vara aktuella. Socialstyrelsen och MSB har tagit fram ett bedömningsstöd och exempel på checklista för riskbedömning. Materialet finns tillgängligt på myndigheternas webbplatser.


Omedelbara åtgärder När brister upptäcks är det viktigt att i så stor utsträckning som möjligt vidta omedelbara åtgärder. Det kan handla om att sätta upp brandvarnare eller byta batterier i dem så att de fungerar. Det kan även handla om riskreducerande åt- gärder som att ta bort brännbart material vid spisen, ta bort eller ersätta olämp- liga ljushållare eller byta levande ljus mot batteriljus. Vidare kan det handla om att ta bort eller byta ut lampor som kan utgöra en brandrisk till sådana som kan bidra till minskad risk genom lägre temperaturer, exempelvis LED-belysning.


Rapportera behov Vissa brister går inte att åtgärda omedelbart. De kräver kanske en djupare bedömning och åtgärder där fler aktörer behöver medverka. Det behöver vara tydligt vem en aktör ska vända sig till för att få hjälp med en fördjupad bedöm- ning samt vem som ansvarar för att vidta åtgärderna.


Ett grundläggande brandskydd för alla bostäder är fungerande brandvarnare, brandsläckare och brandfilt. även om individen själv inte kan använda sig av viss utrustning så kan dessa ge en möjlighet för närstående, grannar eller hem- tjänst att höra brandvarnare och använda brandsläckare och brandfilt om en brand skulle uppstå. Alla behöver också ha kunskap om brandrisker och riskredu- cerande åtgärder.


För personer med missbruks-, beroende- eller psykiska problem kan till exempel spisvakter utgöra en lämplig förstärkning av brandskyddet, detsamma gäller för personer med kognitiva funktionsnedsättningar (till exempel minnessvårigheter). För rökare som har nedsatt förmåga att reagera eller agera behöver skyddet förstärkas med olika slags tändskydd som minskar risken för antändning. Ett klart bättre skydd kan även uppnås genom lämpliga klädval. En vanlig missupp- fattning är att syntettyger, exempelvis polyester, är lättantändliga. Läs mer om klädval på sidan 57. Ytterligare ett sätt att öka skyddet är att ha brandvarnare som är kopplade till bostadens trygghetslarm. Personer med nedsatt hörsel kan behöva varseblivningshjälpmedel för att uppfatta signalen från en brandvarnare, och för personer som har stora rörelsesvårigheter och inte snabbt kan utrymma behövs normalt ett detektoraktiverat släcksystem.


Brandvarnare Sedan 1999 har det funnits krav i Boverkets byggregler på att bostäder ska förses med anordningar för tidig upptäckt och varning vid brand. För att klara detta krav beskriver det allmänna råd som hör till föreskriften att brandvarnare bör väljas i ordinärt boende. Byggreglerna gäller vid nybyggnation samt vid ändring av byggnad eller verksamhet. I dessa fall är brandvarnaren en byggprodukt som tillhör byggnaden, vilket innebär att det är fastighetsägaren som svarar för att en fungerande sådan finns. Enligt plan- och bygglagen får en byggnads brand- skydd inte försämras över tid. även Statens räddningsverks allmänna råd och kommentarer om brand- varnare i bostäder (SRVFS 2007:1) anger att det bör finnas brandvarnare i alla bostäder för tidig varning vid brand. Det allmänna rådet gäller alla bostäder, oavsett när byggnaden är uppförd eller senast ändrad. Enligt det allmänna rådet är det lämpligt att fastighetsägaren ser till att brandvarnare installeras i bostä- derna och att de boende sedan ansvarar för skötseln, som batteribyte, rengöring och regelbunden testning. Särskilt riskutsatta individer kan i större utsträckning än andra behöva hjälp med att testa sina brandvarnare. Det bör finnas minst en brandvarnare i varje bostad, i många bostäder behövs dock fler brandvarnare än så för att tidigt upptäcka och varna vid brand. Faktorer som kan öka behovet av antalet brandvarnare är bostadens storlek, stängda dörrar, olika takhöjder eller annat som hindrar eller fördröjer röken från att nå brandvarnaren, och de boendes förmågor att uppfatta larmsignal och sätta sig i säkerhet vid brand. Hos personer som har svårt att förflytta sig kan man bland annat överväga att installera flera sammankopplade brandvarnare. Läs mer om brandvarnare kopp- lade till trygghetslarm på sidan 56.


En brandvarnares övervakningsområde är cirka 60 kvadratmeter. Om bosta- den har flera våningsplan bör det finnas brandvarnare på varje våning. Det är också lämpligt att förse varje rum där någon sover med en brandvarnare, detta gäller inte minst i bostäder där det bor särskilt riskutsatta individer eftersom de mycket ofta befinner sig i det rum branden startar. Brandvarnare monteras i taket, minst 50 cm från närmaste vägg, och med hänsyn till var eventuella ventilationsdon är placerade. Brandvarnare bör vara CE-märkta enligt standard SS-EN 14 604.


Vem ska köpa brandvarnaren? Fastighetsägaren eller nyttjanderättsinnehavaren ansvarar för att det finns fung- erande brandvarnare i en bostad. Om brandvarnare saknas eller inte fungerar kan räddningstjänsten kräva rättelse i ett så kallat föreläggande, enligt LSO. även byggnadsförvaltningen kan kräva rättelse i de fall en byggnads brand- skydd har försämrats eller de tekniska egenskapskraven inte har uppfyllts vid nybyggnation eller ändring. I de fall som den boende själv ansvarar för att brandvarnare finns men inte själv kan ordna brandvarnare kan hen ansöka om bistånd för inköp, installation, underhåll och test av brandvarnare. Den enskilde kan vända sig till kommunens biståndshandläggare med sin ansökan.


Brandsläckare MSB rekommenderar att alla bostäder förses med minst en pulversläckare med minst sex kg pulver. Detta gäller även för hushåll där de boende har nedsatt funktionsförmåga. Grannar, hemtjänstpersonal, närstående eller andra besökare skulle kunna använda brandsläckaren vid en brand även om den boende själv inte kan göra det. MSB rekommenderar att pulversläckaren uppfyller standarden SS EN 3-7, med en minsta effektivitetsklass om 43A 233B C. Det kan även vara lämpligt att komplettera med exempelvis en pulversläckare med två kg pulver, enligt samma standard (dock har de lägre effektivitetsklass), om den boende lättare kan hantera en sådan. Det har inträffat dödsbränder där personer omkommit i sviterna av att ha försökt släcka en brand. Brandsläckare bör därför placeras så att man, vid en brand, alltid befinner sig mellan branden och dörren. Ett exempel på placering är innanför entrédörren.


\"Vem ska köpa brandsläckaren? ägare eller nyttjanderättshavare svarar själva för att det finns brandsläckare i bostaden. Observera att det i dagsläget saknas rekommendationer och regler i allmänna råd eller bygglagstiftning om handbrandsläckare. Det finns inte heller något prejudikat som vägleder om att handbrandsläckare bör tolkas som \"i skälig omfattning\" i en bostad enligt LSO. Om den enskilde inte själv kan köpa en brandsläckare kan hen ansöka om bistånd för inköp av brandsläckare. Den enskilde kan vända sig till kommunens biståndshandläggare med sin ansökan.\"


Brandfilt En brandfilt kan användas till mindre bränder i exempelvis kläder, möbler eller på spisen. MSB rekommenderar brandfiltar som uppfyller standarden SS-EN 1869. En brandfilt bör placeras så att den finns nära tillhands där den kan göra mest nytta, exempelvis i köket.


\"Vem ska köpa brandfilten? ägare eller innehavare svarar själv för att det finns brandfilt i bostaden. I dags- läget finns inte något prejudikat som vägleder om att brandfilt bör tolkas som \"i skälig omfattning\" i en bostad enligt LSO. Om den enskilde inte själv kan köpa en brandfilt kan hen ansöka om bistånd för inköp av brandfilt. Den enskilde kan vända sig till kommunens bistånds- handläggare med sin ansökan.\"