Kraven enligt BBR är att byggnaden ska utformas så att tillfredsställ- ande utrymning kan ske vid brand. Det innebär att verksamheten i och utformningen av byggnaden avgör på vilken nivå brandskyddet skall vara. Verksamheter med större risk för personskada, till exem- pel samlingslokaler, hotell och vårdanläggningar, förses med ett mer omfattande skydd. Kraven i BBR innebär också att brandskyddet måste underhållas och att funktionen kontrolleras på ett tillfreds- ställande sätt. I många fall är utrymningen dessutom beroende av en fungerande organisation som bland annat övar regelbundet. Därmed inte sagt att byggnaden kan garantera en total säkerhet under alla omständigheter. Utrymning kan ske antingen direkt till en säker plats i det fria eller till en säker flyktplats inom en byggnad. Den första strategin är den klart dominerande och också den önskvärda. För att byggnaden skall kunna utrymmas måste utrymningsvägen vara säker och möjlig att använda. Det ställer krav på framkomlighet och gångavstånd i och till utrymningsvägarna. Utrymning till en så kallad säker flyktplats kan också ske. Detta är en ovanlig strategi men kan tillämpas i exem- pelvis höga hus där en utrymning till det fria kan vara alltför tidskrä- vande att genomföra. Personer med funktionshinder kan ha svårt att utrymma via en byggnads utrymningsvägar, speciellt om dessa utgörs av trappor. För att underlätta utrymningen för dessa kan olika förbättringar göras, till exempel genom att förse trapphallar med ett större utrymme som rymmer en rullstol. Ett annat alternativ kan vara att förse byggnaden med utrymme, foajé eller liknande inom egen brandcell, i direkt an- slutning till respektive trappa. De som har svårt att gå i trappor kan då vänta i brandcellen till dess att hjälp med förflyttning till annan våning anländer. Denna strategi är vanligt förekommande på vissa vårdanläggningar där utrymning till en intilliggande vårdavdelning kan ske. Liknande strategi kan med fördel användas även i andra verksamheter. Den intilliggande brandcellen kan vanligen inte be- traktas som en så kallad säker flyktplats, se avsnitt 3.2, utan utgör en tillfällig utrymningsplats varifrån utrymningen sedan kan fortsätta


till det fria. Det viktiga i sammanhanget är att vara medveten om att människor har olika möjligheter att sätta sig i säkerhet och att det bör beaktas vid projekteringen av brandskyddet. För att personer med funktionshinder ska kunna sätta sig i säkerhet vid brand och i andra nödsituationer förutsätts att byggnaden är utformad så att det kan underlättas till exempel genom att: • utrymningsvägen är utan trappor, trappsteg, höga trösklar och dylikt, • öppningsanordning till dörr i utrymningsväg sitter inom räckhåll för personer som använder rullstol och är lätt att förstå och hantera, • larmknappar för att aktivera brandlarm och utrymningslarm sitter inom räckhåll för personer som använder rullstol, • personer med funktionshinder kan uppfatta utrymningslarm och information i samband med utrymning.


För att minska risken att personer blir instängda i återvändsgångar eller nischer bör sådana göras så korta som möjligt och helst undvi- kas. Trappa som passerar förbi dörr till det fria kan exempelvis förses med grind som tillsammans med tydlig markering gör personer upp- märksamma på att inte fortsätta ner i en källare. Personer som utrymmer ska skyddas från nedfallande byggnadsde- lar. Det är till exempel aktuellt i de fall där glas används som takma- terial eller fasadmaterial. även ett undertak kan utgöra en fara och dessa, inklusive infästningsdetaljerna, bör därför utformas så de inte faller ner under brandens tidiga skede, det vill säga normalt de första 10 minuterna.


3.1 Utrymningsväg Med utrymningsväg avses en väg från en brandcell till det fria eller till annan säker plats. Utrymningsvägen kan utgöras av: • en utgång direkt till det fria eller till en säker flyktplats eller • en gångväg; korridorer, trapphus, loftgångar i eller utanför byggnaden som leder till det fria eller till en säker flyktplats.


Inom en byggnad är därför utrymningsvägen i normala fall alltid brandtekniskt avskild från annan verksamhet. Internkorridorer inom en brandcell, på ett kontor eller en vårdav- delning, är vanligtvis inte utrymningsvägar. Det är inte kommuni- kationsytan som sådan som avgör om den behöver utformas som en utrymningsväg. Det beror helt på om utrymning kan ske innan kritiska förhållanden uppstår. Däremot är korridor i hotell en utrym- ningsväg och placeras i en egen brandcell. En loftgång är normalt en utrymningsväg men behöver inte, om den är öppen mot det fria, vara brandtekniskt avskiljd från intilliggande lägenheter. Med utrymning till det fria menas att utrymningen sker till gata eller motsvarande plats utomhus. En terrass på en byggnad eller en kringbyggd gård kan normalt inte anses vara säker plats i det fria, såvida inte gatan kan nås via en trappa, portik etc. Området omedel- bart utanför utgången till det fria ska vara fritt från hinder, buskar, snö med mera. Utrymning kan också ske till en säker flyktplats, se avsnitt 3.2.


3.2 Säker flyktplats Säker flyktplats utgörs av ett brandtekniskt särskilt väl avskilt rum (eller flera), som kan motstå ett fullständigt brandförlopp. Brand- och brandgasspridning till en säker flyktplats ska förhindras. Miljön i den säkra flyktplatsen ska under detta brandförlopp vara sådan att personer ska kunna vistas där under hela förloppet och ha möjlighet till kommunikation med yttervärlden.


4.1 översikt Det finns två metoder att dimensionera utrymning efter • Förenklad dimensionering • Analytisk dimensionering


Den första innebär att byggnaden följer Boverkets rekommendatio- ner. Om dessa inte uppfattas som lämpliga för det aktuella objektet kan analytisk dimensionering användas. Större krav ställs då på byggherrens verifierings- och kontrollfunktioner. Analytisk dimen- sionering kan baseras på beräkning, provning eller objektsspecifika försök, samt kombinationer av dessa. även en kvalitativ analys med ett logiskt resonemang kan ingå som en del i den analytiska dimen- sioneringen. I denna rapport ges rekommendationer till hur förenk- lad dimensionering och analytisk dimensionering genom beräkning kan användas. Rapporten ger underlag för scenariobaserade beräk- ningar. Förenklad dimensionering utgör ofta utgångspunkten vid projektering och dessa rekommendationer presenteras därför först. Mer detaljerad information som behövs för att kunna använda den analytiska metoden presenteras i kapitel 6.


4.2 Verifiering och kontroll Det är vanligtvis enkelt att se om ställda krav är uppfyllda om den förenklade dimensioneringen används. Verifieringen innebär då att se till att alla relevanta krav i BBR och andra rekommendationer från Boverket är uppfyllda. Om byggherren väljer att verifiera utrymningssäkerheten med hjälp av analytiska metoder ställs det högre krav på verifieringen. I BBR 5:13 och 5:14 anges krav och råd för när analytisk dimensionering är nödvändig och hur den dimensioneringen ska gå till. Där anges också kraven för hur dimensionering med hjälp av beräkning ska kontrolleras. För de fall då verifieringen baseras på ett logiskt resonemang måste


det kunna styrkas till exempel genom tidigare utförda och dokumen- terade utredningar eller försök. Analytisk dimensionering ska användas för byggnader där brand kan medföra mycket stor risk för personskador. Exempel på bygg- nader eller lokaler där analytisk dimensionering bör ske är mycket stora eller öppna samlingslokaler i flera plan eller under markplanet såsom stora idrottsarenor, större affärsgallerior eller diskotek under markplanet. Andra exempel då analytisk dimensionering bör an- vändas kan vara för höga byggnader, cirka 50 meter eller fler än 16 våningar, komplexa byggnader som större sjukhus eller komplexa byggnader under mark, exempelvis undermarkstationer för järnväg. Kännetecknande för alla dessa verksamheter är att de kan vara svåra att utrymma från eller att där kan vistas ett mycket stort antal per- soner. I flertalet av dessa fall bör riskanalyser utföras för att verifiera personsäkerheten. I andra fall är det inte nödvändigt, men fullt möjligt, att använda analytisk dimensionering för att projektera utrymningssäkerheten för personerna i en byggnad. De beräkningar som görs bör redovisa hur osäkerheter hanteras till exempel i form av känslighetsanalyser. Alla beräkningar för utrym- ningssäkerhet ska dessutom underkastas en dimensioneringskon- troll. Den bör utföras av en person som tidigare inte varit inblandad i projektet. Uppgifter rörande verifiering och kontroll bör dokumente- ras i byggnadens brandskyddsdokumentation.


5.1 Tillgång till utrymningsvägar (BBR 5:311) Grundkravet är att det ska finnas minst två av varandra oberoende utrymningsvägar från lokaler där personer vistas mer än tillfälligt. Med oberoende menas att en av utrymningsvägarna ska kunna blockeras av brand utan att det hindrar de övriga från att användas. Det innebär också att skilda utrymningsvägar inte får passera genom samma utrymme på sin väg till det fria. Gemensam tvättstuga, ga- rage och liknande lokaler i flerbostadshus anses vara sådana lokaler, där personer vistas mer än tillfälligt. Vissa lokaler kan vara försedda med endast en utrymningsväg, se avsnitt 5.3.


Utrymning genom annan lokal En av utrymningsvägarna får utgöras av horisontell passage genom en annan lokal, utförd som egen brandcell, se figur 1. Utrymningsvä- gen och passagen dit måste alltid vara tillgänglig utan hjälp av nyck- el, kod, passerkort eller liknande. Från den angränsande lokalen ska det vidare finnas tillgång till utrymningsvägar, som leder direkt till det fria. även dessa måste då vara tillgängliga utan hjälp av nyckel, kod, passerkort eller liknande. Fönster får i detta fall inte räknas som utrymningsväg. övriga utrymningsvägar från lokalen som utryms på detta sätt får inte heller de utgöras av fönster. Exempel på när detta kan utnyttjas är i skolor och i sjukhus där ut- rymning kan ske från en vårdavdelning till en annan. Det som avgör lämpligheten är om det enkelt går att orientera sig till utrymningsvä- gen även i den angränsande lokalen. Utrymningsskyltar kan behövas för att underlätta orienteringen i den angränsande lokalen. Förhöjda krav på till exempel ytskikt, motsvarande kraven för ut- rymningsväg, ställs inte på den angränsande lokalen.


Gemensam del av utrymningsväg En korridor inom en egen brandcell, en loftgång eller dylikt som lig- ger i direkt anslutning till den bostad eller lokal som utnyttjar korri- doren, kan utgöra en gemensam del av i övrigt skilda utrymningsvä- gar, utom när det gäller samlingslokaler, se figur 2. Hotellrum i egen brandcell har på så sätt tillgång till två oberoende utrymningsvägar, eftersom korridoren utanför är utformad som egen brandcell och har utgångar i två olika riktningar. Om den gemensamma delen är avsedd som utrymningsväg för fler än 150 personer bör den delas upp i mindre enheter i lägst brandteknisk klass E 15-C.


Flera våningsplan i samma brandcell Består bostaden eller lokalen av fler än ett våningsplan inom samma brandcell ska det finnas minst en utrymningsväg från varje vånings- plan. Entresolplan räknas i sammanhanget som våning. Ett mindre entresolplan, avskiljt med räcke eller liknande, behöver inte förses med utrymningsväg från entresolplanet om det endast utgör en mindre del av lokalens area och inte är uppdelat i flera rum.  Detta kan accepteras under förutsättning att personer på entresolplanet tidigt upptäcker att de ska utrymma, det vill säga om ett automatiskt aktiverat utrymningslarm har installerats. Utrymningslarmet förut- sätts då aktiveras om branden riskerar att spärra utrymningsvägen från entresolplanet. Det förutsätts vidare att utrymningsvägar finns via våningen nedan entresolplanet. Om förenklad dimensionering används bör gångavståndet till utrymningsvägen beräknas enligt anvisningarna för gångavstånd i tabell 2, kap. 5.6. Läktare i en sam- lingslokal behandlas i avsnitt 5.11 under rubriken Samlingslokal (BBR 5:371).


Småhus I småhus ska även källaren ha tillgång till två utrymningsvägar. Den ena kan utgöras av ytterdörren till våningsplanet ovanför. Den andra består normalt av en utvändig källartrappa eller fönster med tillräck- lig storlek, se avsnitt 5.2.


Utrymning via trapphus I byggnad där utrymning sker via trapphus, utformade som utrym- ningsvägar, ska trapphusen lägst utformas enligt tabell 1. Begreppen trapphus Tr1 och trapphus Tr2 definieras i avsnitt 5.4.


Hiss Hiss kan inte utgöra utrymningsväg såvida den inte särskilt utfor- mats för detta. Hissen kan i så fall användas som utrymningsväg för personer som kan ha svårigheter att förflytta sig i trappor. Det är lämpligt att för varje byggnad särskilt utreda vilka konsekvenser en brandhiss medför.


Lös inredning i utrymningsvägen Grundförutsättningen är att det inte bör förekomma lös inredning i en utrymningsväg eftersom den försvårar framkomligheten, kan skymma utrymningsskyltarna och kan dessutom utgöra en brand- fara i sig. Byggreglerna reglerar inte lös inredning, men kravet på fri bredd i utrymningsvägar och de stränga ytskiktskraven pekar på att det är olämpligt med lös inredning i utrymningsvägar. I arbetslokaler kräver Arbetsmiljöverket att såväl utrymningsvägar som vägarna till dessa ska hållas fria från hinder, AFS 2000:42. I vissa situationer är det dock svårt att helt undvika att möbler m.m. placeras i exempelvis en trappa som används som utrymningsväg i


ett boende för äldre. Man bör dock sträva efter att minimera mäng- den brännbart material även i detta fall till exempel genom att välja en möbel utan stoppning. I lagerlokaler kan speciella golvmarkeringar användas för att und- vika att utrymningsvägar och gångvägen till dessa blockeras.


Utrymningsvägens placering Utrymningsvägarna från en lokal bör placeras så långt från varandra som möjligt. På det sättet minskas risken för att en brand blockerar flera utrymningsvägar. Byggnadens normala kommunikationsvägar bör i så stor utsträckning som möjligt utnyttjas som utrymningsvä- gar, eftersom dessa är väl kända av de personer som vistas i byggna- den.


5.2 Fönster som utrymningsväg (BBR 5:312) Det förutsätts att personer som väntar på att få utrymma via fönstret inte blir direkt utsatta för brand eller brandgas och att utrymningen kan ske på ett betryggande sätt. Alla fönster i en lokal behöver inte utföras som utrymningsväg. Utrymningsväg via fönster är ett sämre alternativ än via en dörr. Tillfredsställande utrymning antas kunna ske under vissa förutsättningar, bland annat beroende på om rädd- ningstjänstens utrustning behövs för utrymningen. Byggnader bör i första hand kunna utrymmas utan hjälp av räddningstjänsten. De fönster som används för utrymning bör vara sidohängda eller vrid- bara kring en vertikal axel och ha mått enligt BBR 5:312. Fönster får inte utgöra utrymningsväg om utrymning genom annan lokal tilläm- pas, se avsnitt 5.1 under rubriken Utrymning genom annan lokal. Utrymning via fönster uppfyller inte kravet på tillfredsställande utrymning för de lokaler som är särskilt utformade för personer med funktionshinder. Organisatoriska åtgärder och särskilda bygg- nadstekniska åtgärder som brandhiss, utökad brandcellsindelning och horisontell utrymning bör beaktas vid utformningen av dessa lokaler. Fönster i källare i småhus bör ha en minsta bredd av 0,6 m, en minsta höjd av 0,5 m och vara sidohängt. För att kunna nå fönstret bör en väggmonterad plattform eller liknande monteras på insidan. Avståndet från plattformen till fönstrets underkant bör inte överstiga 1,2 m. öppningens underkant bör vara i nivå med marken utanför.


Utan hjälp av räddningstjänsten När personerna själva förväntas kunna ta sig ut genom fönsteröpp- ningar, tillåts dessa som utrymningsväg från: • bostäder (dock inte för särskilda boenden för personer med vårdbehov), kontor, klassrum i skolor och liknande för maximalt 50 personer, om fönstrets underkant eller balkongräckets över-  kant är beläget högst 2,0 m över marken utanför. Varje fönster får räknas som utrymningsväg för 30 personer,


• bostadsrum enligt avsnitt 5:374 i BBR. Barn i en förskola förväntas inte själva kunna utrymma genom föns- ter.


Med hjälp av räddningstjänsten Om räddningstjänstens utrustning är en förutsättning, får utrym- ningen ske via fönster från: • bostäder, dock inte för särskilda boenden för personer med vårdbehov, • mindre (< 200 m 2 ) kontor eller jämförbart utrymme i egen brand-  cell, under förutsättning att högst 15 personer utrymmer denna väg.


I det senare fallet förutsätts det att räddningstjänsten har normal insatstid samt utrustning och personal i tillräcklig omfattning för att fönsterutrymning ska kunna ske på ett tillfredsställande sätt. Om in- satstiden är längre än 10 minuter bör utrymning ske på ett sätt som inte kräver hjälp av räddningstjänsten. Undantagsvis kan 20 minuter accepteras för friliggande trevånings bostadshus. Informa- tion om räddningstjänstens insatstid, resurser och förmåga finns i kommunernas handlingsprogram för räddningstjänst enligt lagen om skydd mot olyckor. Plats ska finnas för uppställning av räddningstjänstens fordon om dessa är nödvändiga för att kunna utrymma via fönster. I vissa bygg- nader är det tillfredsställande att använda bärbara stegar.


Fönster i takfall Fönster i takfall eller takkupa, som ska användas som utrymningsväg men inte kan nås direkt med räddningstjänstens utrustning, bör för- ses med handledare, om avståndet mellan fönster och takkant över- stiger 0,5 m, samt fasta stegpinnar, nödbalkong eller liknande om taket nedanför lutar mer än 1:4.


5.3 En enda utrymningsväg (BBR 5:313) En dörr direkt till gata eller motsvarande, se avsnitt 3.1, kan vara enda utrymningsväg från en liten lokal som är lätt överblickbar, be- lägen i markplanet och som endast innehåller ett begränsat antal personer. Vad som avses är en lokal i ett våningsplan och belägen i en egen brandcell samt avsedd att rymma upp till 30 personer, ex- empelvis mindre butik, banklokal och frisersalong. För sådana publika lokaler bör avståndet till utgången inte överstiga 15 m. Med lätt överblickbar menas att utgången bör vara synlig från praktiskt taget alla platser i lokalen. En enda utrymningsväg är tillräcklig också från andra mindre ut- rymmen, där personer bara vistas tillfälligt. Exempel är källarförråd,


vindsförråd, fläktrum, hissmaskinrum och liknande. Gångavståndet till en utrymningsväg bör då inte överstiga 30 m. I avsnitt 5.1 anges exempel på mindre utrymmen som måste ha tillgång till minst två av varandra obero- ende utrymningsvägar. En enda utrymningsväg är också tillräcklig i vissa högre byggnader där trapphusen speciellt utformats med tanke på detta, se avsnitt 5.4.


5.4 Trappor Fyra olika typer kan urskiljas med avseende på förmågan att begränsa brand- och brandgasspridning: • trapphus Tr1, • trapphus Tr2, • avskilt trapphus och • öppen interntrappa.


Dessutom finns två typer av trappor som speciellt bör kommenteras: • rulltrappa och • spiraltrappa.


Ytterligare krav på trappor och ramper anges i BBR 8:232. Alla trapphus som ingår i utrymningsväg ska mynna direkt i det fria.


Trapphus Tr1 (BBR 5:314) Trapphus Tr1, se figur 3, ska vara utfört enligt kraven i BBR. Passage in till trapphuset ska alltid ske via en brandsluss. Om fläktar och liknande an- vänds för att hindra brand- och brandgasspridningen bör dessa dimensio-


neras med analytiska metoder. Säkerheten ska i detta fall visas kunna mot- svara säkerheten i ett trapphus med öppen sluss mot det fria. Funktionen ska kunna upprätthållas även vid strömbortfall i byggnaden. Det övertryck som skapas av mekanisk ventilation får inte vara större än att dörrar kan öppnas till eller i utrymningsvägen. Källare får inte stå i förbindelse med trapphus Tr1 eller med den intillig- gande brandslussen. En vind får ansluta till trapphuset via en brandsluss. Slussen mot vindsvåningen behöver inte vara öppen mot det fria. I mark- plan ska trapphuset mynna direkt i det fria.


Trapphus Tr2 (BBR 5:315) Trapphus Tr2, figur 4, ska vara utfört enligt kraven i BBR. Intilliggande loka- ler skall, förutom vad som anges nedan, alltid ansluta till trapphuset via ett utrymme i egen brandcell. Det gäller även på markplanet. Utrymmet ska utgöras av en trapphall eller liknande, utan någon egentlig verksamhet. Källare får anslutas till trapphuset via en brandsluss såvida trapphuset inte utgör enda utrymningsvägen för våningar över källarplan. Brandsluss bör för att undvika spridning av brandgaser till trapphuset förses med brandgasventilation eller övertrycksventilation. Vindsutrymmen med en- bart lägenhetsförråd får anslutas direkt till trapphuset utan mellanliggande sluss om dörren utförs i lägst klass EI 2 60-C. Vindsutrymme med lägenhets- förråd behöver inte förses med annan utrymnings- eller tillträdesväg. Utgör trapphuset enda utrymningsvägen för byggnaden får det inte fin- nas någon direkt förbindelse mellan Tr 2-trapphuset och källaren. Om inte nedgång till källaren sker utifrån, kan förbindelse mellan bottenplanet och


Figur 5. Exempel på utformning av entréplan för trapphus Tr2 som utgör enda utrym- ningsväg.


Avskilt trapphus Ett avskilt trapphus ansluter inte till bostad eller lokal via någon form av sluss. Trapphuset är beläget i egen brandcell och ger ett visst skydd mot spridning av brand och brandgas. Ett sådant trapphus är vanligt i exempel- vis kontors- och bostadshus.


öppen interntrappa Den öppna interntrappan, utan avskiljande väggar, kan ingå i den väg som leder till en utrymningsväg. Trappan finns alltså inne i en brandcell och är ingen utrymningsväg.


Rulltrappa Rulltrappor bör undvikas som del i en utrymningsväg. En rulltrappa är inte lika tillgänglig som en fast trappa på grund av underhållsarbeten m.m. vilket bör beaktas om rulltrappan ingår i den gångväg som leder till en ut- rymningsväg. Gånghastigheten i en stillastående rulltrappa är lägre jämfört med en traditionell trappa.


Spiraltrappa Spiraltrappor kan vara svåra att gå i och bör därför inte användas som ut- rymningsväg från lokaler där personerna har svårt att gå i trappor, till ex- empel i vårdanläggningar, om inte annat kan påvisas.


Spiraltrappor bör också undvikas som utrymningsväg från samlingslo- kal. Spiraltrappor av gallerdurk bör inte användas för fler än 3 våningar såvida de inte speciellt inhägnas och är utförda så att de hindrar sikten i vertikalled. Anledningen är att många personer upplever stora obehag av att vistas på höga höjder. Den ofta lägre kapaciteten för utrymning via spiraltrappor bör beaktas. Det kan ske till exempel genom att begränsa antalet personer som utrymmer den vägen.


5.5  Avskiljande från andra utrymningsvägar (BBR 5:32) Utrymningsvägar i en byggnad ska normalt vara utförda som egna brandceller. När en loftgång utomhus är utrymningsväg behöver den inte avskil- jas från intilliggande lägenheter. Trapphus bör dock vara avskilt från det fria och från loftgången i lägst brandteknisk klass E 15 och E 15-C för dörrar, såvida inte loftgången är inglasad, se BBR 5:6. Dörr som förbinder två utrymningsvägar bör utföras i lägst klass E 15-C för att hindra att en brand sätter båda utrymningsvägarna ur funktion. Två utrymningsvägar från en samlingslokal får bara ha sådan förbindelse via en mellanliggande foajé eller motsvarande, avskild från utrymningsvägarna i minst brandteknisk klass EI 2 30-C. När trapphus är inbördes förbundna med varandra genom en kor- ridor eller motsvarande utrymme, utförd som egen brandcell, bör trapphusen avskiljas från korridoren, i lägst brandteknisk klass E 15-C. Detta gäller för vart och ett av trapphusen. är något av trapp- husen Tr1 eller Tr2 gäller de krav som ställs i samband med sådana trapphus. Trapphus som uppförs utöver vad som behövs ur utrymningssyn- punkt får ha öppen förbindelse med entré eller motsvarande i bot- tenvåningen.


Långa korridorer Långa korridorer, vilka används som utrymningsvägar, bör delas upp med dörrar i klass E 15-C på minst var sextionde meter, för att förhindra utbredd brandgasspridning.


5.6 Gångavstånd till utrymningsväg (BBR 5:331) Gångavståndet i en brandcell till närmaste utrymningsväg bör inte överstiga avstånden i tabell 2 såvida inte en analytisk dimensione- ring visar annat. Under tabellen finns angivet hur gångavståndet bör beräknas, se även figur 6. I en lokal som skyddas med en automatisk vattensprinkleranlägg- ning får gångavstånden ökas med en tredjedel. Anläggningen för- utsätts vara heltäckande och dimensionerad för aktuell verksamhet samt vara utförd enligt lägst den kvalitetsnivå som beskrivs i SBF 120. Sprinklern bör ha ett RTI-värde ≤ 50 √ ms . Om utrymningsvägen utgörs av fönster minskas det tillåtna gång- avståndet i tabellen till en tredjedel. Vid mätning av gångavstånd till en utrymningsväg beaktas följande: • Om den verkliga gångvägen (som kan vara beroende av möble-  ring, uppställning av maskiner eller dylikt) inte på förhand kan fastställas, bör vägen mätas genom att anta att riktningsänd-  ringarna vid förflyttningen är rätvinkliga, se figur 6a.


• Om gångvägen till två av varandra oberoende utrymningsvägar delvis sammanfaller eller kan sammanfalla, räknas den gemen-


samma delen motsvara dubbla sin verkliga längd. I bostäder, kontor samt garage som endast utnyttjas för uppställning av fordon, dock endast 1,5 gånger den verkliga längden.


• Om en trappa ingår i gångvägen till en utrymningsväg, beräknas trappan motsvara ett horisontellt gångavstånd som är fyra gånger nivåskillnaden. Detta gäller dock inte för trappor på läktare och gradänger inom en samlingssal, där i stället det verkliga gång-  avståndet i trappans lutning räknas.


Tabell 2. Maximalt gångavstånd till närmaste utrymningsväg. Förutsättningar, Exempel & Avstånd


Om framkomlighet och överblickbarhet är Vissa lokaler inom betongvarufabriker 60 m goda och brandbelastningen högst 50MJ/m 2 , mekaniska verkstäder, samtidigt som risken för uppkomst av brand bryggerier är liten. Verksamheten får inte  medföra risk för snabb brandspridning.


Om persontätheten är liten samtidigt som Bostäder, kontor och därmed jäm- 45 m berörda personer till  största delen kan förliga lokaler, garage, lager-, förväntas ha tillräcklig lokalkännedom hantverks- och industribyggnader i allmänhet.


Om persontätheten inte är liten,  eller Vissa samlingslokaler såsom butiker, varu- 30 m berörda personerna vårdas eller har mindre hus, restauranger, undervisningslokaler, god lokalkännedom, eller  om verksamheten teatrar och biografer, mässhallar och andra medför risk för snabb brandspridning. publika lokaler. Trä- eller plastvarufabriker. Höglager i industrin Vårdlokaler.


Om det finns särskild risk för uppkomst av Lokaler med omfattande hantering 15 m brand, eller om utrymning av lokalen är av brandfarliga ämnen. Vissa  samlings- förenad med stora svårigheter. lokaler såsom danslokal och pub med alkoholservering.


Motivet till den andra punkten ovan är att gynna lokaler där utrym- ningsvägarna är placerade långt från varandra, se figur 6a. Avstånden till en utrymningsväg bör mätas så att dimensioneringen utförs för det mest ogynnsamma fallet, se figur 6b.


5.7 Gångavstånd inom utrymningsväg (BBR 5:332) Gångavståndet inom en utrymningsväg, till närmaste trappa som leder till annat våningsplan eller utgång som leder till gata eller mot- svarande, bör inte överstiga 30 m om utrymningsmöjligheter finns i minst två riktningar. Om utrymningsmöjlighet endast finns i en riktning bör avståndet inte överskrida värdena i tabell 3 om det inte kan påvisas på annat sätt att utrymningen kan ske på ett tillfreds- ställande sätt. Värdena anger den verkliga sträckan och behöver inte mätas enligt de råd som anges i avsnitt 5.6.


Tabell 3. Gångavstånd inom utrymningsväg. Verksamhet Maximalt gångavstånd när utrymningsmöjlighet endast finns i en riktning


I trapphall, korridor eller motsvarande för bostad, 10 m skola eller kontor


I loftgång för bostad eller 15 m kontor i loftgångshus I trapphall, korridor eller motsvarande för hotell 7 m eller vårdanläggning


5.8 Passagemått i utrymningsväg (BBR 5:341) En utrymningsväg bör vara minst 0,9 m bred och 2,10 m hög. Räcken och liknande får inkräkta med högst 0,1 m på vardera sidan. Det fria passagemåttet i en dörröppning bör vara minst 0,80 m. Karmdaghöj- den bör vara minst 2,0 m. Korridorer bör av tillgänglighetsskäl vara minst 1,3 m breda, se vidare BBR kapitel 3. Utrymmesbehovet bör anpassas så att även personer med rörelsesvårigheter kan ta sig fram. I boken Bygg ikapp handikapp (2001) finns ytterligare rekommenda- tioner om utrymmesbehov för personer med funktionshinder. I brandceller för fler än 150 personer bör det fria passagemåttet i varje utrymningsväg vara minst 1,2 m. På detta mått får dörrblad inkräkta maximalt 50 mm. Den totala bredden av samtliga utrym- ningsvägar bör vara minst 1,0 m per 150 personer. Om en av utrym- ningsvägarna blockeras bör de övriga ha sådan bredd att 1,0 m mot- svarar 300 personer. För att bedöma om en brand har möjlighet att blockera två utrymningsvägar som är placerade nära varandra kan avståndet 5 m mellan dem utgöra ett riktmärke för när båda anses vara blockerade. Utrymningsvägen får inte bli smalare i utrymningsriktningen utö- ver vad som anges ovan. När två eller flera utrymningsvägar utmyn- nar i en gemensam del inne i byggnaden bör utrymningsvägen från det gemensamma utrymmet ha en bredd, eller motsvarande kapaci-


tet, som minst motsvarar summan av bredderna för de utrymnings- vägar som mynnar i det gemensamma utrymmet. Detta gäller under förutsättning att utrymningen från lokalerna sker samtidigt och då kräver en högre kapacitet jämfört med om en lokal i taget utryms. Avståndet mellan en dörr och trappa eller ramp bör vara minst 0,8 m. För att minska olycksrisken för personer med funktionshinder kan ett större avstånd vara motiverat, se BBR avsnitt 3. En ramp bör vara kortare än 6 m mellan vilplanen och bör inte luta mer än 1:12. Ytterligare krav och rekommendationer rörande nödvändigt passa- geutrymme för bland annat bårtransporter anges i BBR avsnitt 8.


Antal personer Dimensioneringen av utrymningsvägarnas bredd bör grundas på det maximala antalet personer som kan förväntas befinna sig i lokalen. Erfarenheter av liknande verksamheter kan utgöra grund för bedöm- ningen. Personernas fördelning i lokalen och över tiden bör beaktas. Man bör också beakta att lokaler kan användas för andra verksam- heter än den huvudsakliga. Tabell 4 kan användas för att uppskatta maximala antalet personer i en byggnad om det inte är känt på annat sätt.


Tabell 4. Dimensionerande persontäthet per m 2 nettoarea för olika verksamheter.


Utrymning från flera våningsplan I byggnader med flera våningsplan i olika brandceller bör gemensam utrymningsväg dimensioneras för det våningsplan som har behov av bredast utrymningsväg. Det förutsätts då att utrymningsvägen en- bart förväntas betjäna ett våningsplan i taget. Om flera våningsplan samtidigt kommer att utnyttja utrymningsvägen bör detta beaktas.


Har brandcellen flera våningsplan förutsätts det normalt att perso- nerna på dessa utrymmer samtidigt.


5.9 Dörr i utrymningsväg (BBR 5:342) Dörr, som leder till en utrymningsväg, ska utformas så att det är tyd- ligt att det är en utrymningsväg. Den bör därför avvika från omgiv- ningen till exempel vad avser färgval. Dörrar till och i utrymningsvä- gar ska vara utåtgående i utrymningsriktningen. Undantag medges för dörrar: • från bostäder och hotellrum, • från en lokal där ett måttligt antal (cirka 30) personer med kännedom om utrymningsvägarna vistas, till exempel klassrum i skolor, mindre kontor och verkstadsindustrier, samt entrédörr bostadshus, • från en mindre lokal, som butik, serveringslokal eller liknande, om dörren kan nås inom 15 m.


Skjut- och roterdörr Skjutdörr kan användas som dörr till utrymningsväg och som dörr i utrymningsväg om den öppnar vid strömavbrott. Roterdörr bör normalt undvikas som dörr till eller i en utrymningsväg då den ut- gör ett sämre alternativ för utrymning jämfört med slagdörr. Ur till- gänglighetssynpunkt ska en roterdörr i en entré vara kompletterad med en slagdörr alldeles intill, se BBR 3:122 och 3:125. Om skjut eller roterdörrar inte kan passeras, till exempel vid strömavbrott ska den kompletteras med en slagdörr.


öppningssätt Dörrar som finns i utrymningsvägen eller som leder till den ska lätt kunna öppnas. Det gäller oavsett om dörren är låst eller olåst. Det innebär också att det tydligt ska framgå hur dörren kan öppnas. Lås- ta dörrar med fördröjd öppning får inte förekomma. Dörrar bör kunna öppnas med ett trycke som trycks nedåt eller genom att dörren trycks utåt. I samlingslokaler bör panikbeslag användas eller lämpligt utformade utrymningsbeslag, om de öppnar dörren med ett (1) handgrepp. Standarderna SS-EN 179 och SS-EN 1125 redovisar exempel på utformning av öppningsbeslag. öpp- ningsbeslag bör placeras cirka 1,0 m över golv. Dörrar ska normalt kunna öppnas utan nyckel eller verktyg. Låsta dörrar, som kräver nyckel för att kunna öppnas, får användas om de bara används av ett litet antal (ca 10) personer, och om samtliga per- soner kan förväntas ha tillgång till nyckel. Detta förutsätts vara fallet i bostäder, på mindre kontor och i liknande lokaler. Vred får använ- das för att låsa upp en annars låst dörr i en lokal för ett måttligt antal (cirka 30) personer. Vredet bör inte vara försett med kåpa. Vred som används för att också öppna dörren (manövrerar även tryckesfallet)


\"bör undvikas då dessa är svåra att använda. Elektrisk öppning Låsta dörrar, som enbart kan öppnas med tryckknapp på elektrisk väg, bör undvikas. Sådana dörrar kan istället ha ett beslag enligt SS- EN 179. Om tryckknapp ändå utnyttjas, som det enda sättet att öpp- na dörren, bör knappen placeras bredvid dörrens ordinarie trycke och vara så stor att den omedelbart uppmärksammas som öpp- ningsknapp. öppningsknappen bör vara placerad 0,9 – 1,0 m över golvet. öppningsknappen bör vara tydligt utmärkt med en skylt, som är minst 10 cm x 15 cm, och belyst när personer väntas använda dör- ren, det vill säga även vid utrymning. Skylten bör vara försedd med lämplig figur samt texten \"Nödöppning\" eller liknande. Dörren ska kunna öppnas även vid strömavbrott. Dörr som leder från en sam- lingslokal får inte enbart ha en tryckknapp som öppningsmekanism utan bör förses med beslag enligt ovan. Skjutdörr bör inte öppnas enbart med elektrisk tryckknapp. Låsta dörrar som enbart öppnar via en signal från ett automatiskt brandlarm får inte förekomma eftersom utrymning kan bli nödvän- dig av annan anledning än brand.\"


Låsta dörrar I lokaler, exempelvis i kontor, butiker, samlingssalar och liknande, där dörrar avsedda för utrymning hålls låsta under vissa tider kan ha elektrisk kontroll av att samtliga dörrar är upplåsta under den tid personer vistas i lokalen. Kontrollen ska vara samordnad med någon för driften väsentlig funktion, till exempel huvudbelysningen. Ström- avbrott eller annat fel får inte sätta denna kontroll ur funktion.


öppningskraft Dörrarna ska vara så utformade att berörda personer klarar av att öppna dem, se figur 7. Den högsta kraften för att öppna en dörr bör understiga 130 N, även vid ogynnsamma situationer som exempel-


vis vid övertryckssättning av trapphus. I dagligt bruk kan en kraft att trycka upp dörren runt 40-70 N anses som rimligt. Kraften som behövs för att trycka ner ett trycke bör enligt SS-EN 179 inte överstiga 70 N för utrymningsbeslag. För att personer med funktionshinder ska kunna öppna dörren kan ofta lägre kraft vara motiverad.


återvändande Dörrar som används för utrymning bör vara utformade så att det är möjligt att återvända genom dörren. Detta gäller främst dörrar i ut- rymningsvägar från hotell och vårdanläggningar samt om utrymning sker genom annan lokal, se avsnitt 5.1. Dörren bör i dessa fall vara försedd med öppningsanordningar på båda sidorna. Möjligheten att öppna dörren utifrån kan sättas i funktion först sedan den öppnats inifrån, det vill säga den är i normalläget låst utifrån. Dörrar som le- der ut i det fria behöver inte vara försedda med en sådan anordning, inte heller om det är uppenbart att utrymningsvägen till det fria är helt säker.


Trösklar Trösklar bör undvikas för att underlätta utrymningen för till exempel äldre och rörelsehindrade personer. Om trösklar är nödvändiga, bör de om möjligt vara fasade och lägre än 25 mm. För att upprätthålla kravet på brandcellsindelning krävs i vissa fall att en dörröppning är försedd med tröskel alternativt att dörren är försedd med släplist, falltröskel eller motsvarande.


5.10 Utrustning (BBR 5:35) Vägledande markering (BBR 5:351) Vägledande markeringar, så kallade utrymningsskyltar, ska finnas i lokaler där utrymningsvägarna inte kan förväntas vara kända. Ex- empel på sådana lokaler är hotell, samlingslokaler och vårdanlägg- ningar (utom förskola och liknande). Detta gäller även övriga publika lokaler om det inte är uppenbart obehövligt. Utrymningsskyltar ska även finnas i lokaler som saknar dagsljusinsläpp, som garage och källare, samt i lokaler inom vilka det är svårt att orientera sig. Exem- pel på sådana kan vara kontor och skolor som är svåra att överblicka. Vägledande markeringar ska normalt vara försedda med nödbelys- ning, se även avsnittet om nödbelysning nedan. Ytterligare föreskrif- ter om utrymningsskyltar i andra lokaler finns utgivna av Arbetsmil- jöverket (AFS 2000:42). Skyltarna bör placeras i lokalen så att det är tydligt var utrymnings- vägarna är placerade. Skyltar bör därför placeras högt till exempel över en dörröppning. Skyltar bör dessutom placeras vid riktnings- förändringar, förgreningar eller på andra ställen där det finns risk för


misstag, till exempel i en trappa som fortsätter förbi det våningsplan där utrymningen sker till det fria. Utrymningskyltar bör utformas enligt Rådets direktiv 92/58/EEG, och ska vara belysta eller genomlysta. Med genomlyst skylt avses här en skylt där belysningskällan är placerad i en armatur, bakom själva skylten. En belyst skylt belyses från en ljuskälla placerad framför skylten. Denna ljuskälla kan vara inbyggd i en armatur tillsammans med skylten eller vara en mot skylten riktad ljuskälla. Utrymnings- skyltar bör monteras i en armatur tillsammans med belysningskäl- lan. Skyltar som, med hjälp av till exempel lysdioder eller lysrör, bely- ses uppifrån genom en plastskiva eller liknande kan motsvaras av en genomlyst skylt. Belysningsstyrkan för en utrymningsskylt bör anpassas så att skylten är tydligt synlig i den lokal den används. Att ange en absolut miniminivå för belysningsstyrkan är svårt att göra eftersom veten- skapliga utredningar saknas i dagsläget. För genomlysta skyltar i ljusa lokaler som till exempel kontor och skolor kan 80 cd/m 2 på den sämst lysande delen av de vita ytorna utgöra en utgångspunkt vid bedömningen. Hög belysningsstyrka kan vara motiverad i loka- ler med dagsljusinsläpp. I mörkare delar av en byggnad kan lägre belysningsstyrka på skylten ändå ge motsvarande vägledning. Be- lysningen av utrymningsskyltar får dämpas till lägst 2 cd/m 2 när belysningen i lokalen är låg till exempel i en teater eller biograf under föreställning. Gränsvärdet 2 cd/m 2 gäller på hela skylten, det vill säga även den gröna ytan. Belysningsstyrkan bör återgå till normalnivån vid brandlarm och när belysningen i lokalen tänds. Skyltens höjd (gröna fältets höjd) beräknas med följande formel:


Det förutsätts då att skyltens bredd är större än höjden. Konstanten har följande värden: • Belyst skylt: 100. • Genomlyst skylt: 200.


Minsta skylthöjd bör vara 0,10 m. I vissa samlingslokaler som exem- pelvis varuhus och större butiker bör minsta skylthöjd vara 0,20 m.


Allmänbelysning (BBR 5:352) Allmänbelysning ska finnas i alla utrymningsvägar. Där utrymnings- vägen mynnar i det fria bör det på utsidan finnas allmänbelysning. I trapphus i byggnader med fler än två våningsplan räcker det med att koppla två efterföljande ljuspunkter till olika gruppsäkringar. Moti- vet till detta är att ett fel inte ska orsaka att all belysning upphör att fungera. Samma resonemang kan föras gällande jordfelsbrytare. Om denna löser ut bör det inte innebära att all belysning slocknar. Elka- blar, för belysning i trapphus Tr1 eller Tr2 och i intilliggande korrido- rer och motsvarande, bör bibehålla sin funktion i minst 30 minuter [ ] [ ] Betraktningsavstånd m Höjd m Konstant =


vid brandpåverkan eller skyddas i lägst EI 30. Detta gäller i de delar av byggnaden som betjänas av de aktuella trapphusen. Kablarna behöver inte skyddas i de delar av byggnaden som inte utryms via dessa trapphus.


Nödbelysning (BBR 5:353) Nödbelysning krävs i vissa lokaler för att göra det möjligt att hitta ut om det skulle inträffa ett strömavbrott. I de trappor som omfattas av kravet bör belysningsnivån vara minst 5 lux. Strömförsörjning av nödbelysning bör ske med hjälp av batterier som kopplas in auto- matiskt. Nödbelysning bör nå 50 % av krävd belysningsstyrka inom 5 sekunder och den belysningsnivå som krävs inom 60 sekunder. Nöd- belysning kan utformas enligt SS-EN 1838. Kvaliteten på den tekniska utrustningen och rutiner för drift och underhåll bör följa rekommen- dationerna i till exempel SS-EN 50172.


Automatiskt brandlarm (BBR 5:3541) Automatiskt brandlarm används för att detektera att en brand upp- stått samt att larma till exempel den kommunala räddningstjänsten. För att undvika onödiga larm till räddningstjänsten kan ett system med så kallad larmlagring användas. Larmlagring innebär att larmö- verföringen till den kommunala räddningstjänsten fördröjs så att personal på platsen kan undersöka orsaken till brandlarmets akti- vering. Larmlagring förutsätter att en fungerande larmorganisation, det vill säga utbildad personal som har kunskap om vad som ska göras, finns tillgänglig på platsen. Larmlagringstiden ska beaktas då utrymningssäkerheten dimensioneras analytiskt.


Utrymningslarm (BBR 5:3542) Utrymningslarmet har som syfte att informera berörda personer om att de bör utrymma. Det innebär att när utrymningslarm an- vänds kan det i de flesta fall antas att utrymningstiden förkortas. Det finns olika typer av larm vilka kan användas enskilt eller kombi- neras på olika sätt. Kombination av två typer av signaler, till exempel ljud och ljus, har visat sig vara effektivt. Därför bör två skilda signal- typer användas då utrymningslarm installeras. För bostäder räcker det normalt med den signal som en brandvarnare ger. Utrymnings- larm kan utformas enligt SS-EN 60849 eller enligt Svenska Brand- skyddsföreningens rekommendation om utrymningslarm, SBF (2003). Den senare behandlar ytterligare larmtyper än de som omfattas av SS-EN 60849. I båda skrifterna anges rekommenderade värden för larmets varak- tighet och ljudstyrka. För personer med funktionshinder kan andra former av signaler vara aktuella. Ljudstyrkan för ett utrymningslarm bör vara anpassad till den omgivande ljudnivån i lokalen. Enkel akustisk ljudsignal


Larmdonet kan bestå av en elektrisk larmklocka, summer, siren etc. Larmet kan användas där personer kan känna till innebörden av signalen eller i mindre lokaler då det är uppenbart vad signalen betyder. Problem med denna larmtyp är att signalen kan förväxlas med andra ljudsignaler. Personer med hörselskador kan ha svårt att uppfatta signalen. I lokaler med hög ljudnivå, som till exempel i fabriker, kan det också vara svårt att uppfatta signalen. Larmet bör kombineras med ett optiskt larm och en skylt som anger signalernas betydelse och förslag till lämplig åtgärd. Skylten bör vara tydligt läs- bar. Larmdon bör placeras i närheten av utrymningsväg. Signaltyp 1 (omedelbar fara) enligt SS 03 17 11 bör användas men inte vara be- gränsad till 60 sekunder.


Optiskt larm I optiska larm är varningssignalen ett ljussken i form av blixt- eller blänksken. Vid denna typ av larm bör ljuset kunna ses från alla delar av en lokal. Ljusskenet kan påverkas av andra ljussignaler och olika bakgrundsljus, vilket måste beaktas. Optiskt larm kan användas som komplement till akustiskt larm i till exempel bullriga miljöer, men bör även användas i andra miljöer för att personer med hörselned- sättning ska uppfatta utrymningslarmet. Signaltyp 1 (omedelbar fara) enligt SS 03 17 11 bör användas men inte vara begränsad till 60 sekunder. Optiskt larm bör endast användas i kombination med akustiskt larm.


Talat meddelande Till skillnad från det enklare akustiska larmet och optiskt larm så kan ett talat meddelande ge information om vad som har hänt och vad personerna i byggnaden förväntas göra. Ett talat meddelande kan minska osäkerheten och göra att besluts- och reaktionstiden mins- kas i förhållande till andra larmtyper, se kapitel 6.  Ett talat meddelande bör alltid kompletteras med en akustisk sig- nal som föregår meddelandet. Idag är larmsystemen uppbyggda av datorer och digitala ljud, vilket leder till större flexibilitet med möjlig- het till olika typer av meddelanden och meddelanden på olika språk. Talat meddelande kan användas i till exempel varuhus, danslokaler, biografer m.m. och på andra ställen där personer inte kan förväntas känna till utrymningsvägarnas placering. Nackdelen med ett talat meddelande är det kan vara svårt att uppfatta meddelandet om det finns störande bakgrundsljud.  Liksom för akustiska larmdon kan hörselskadade ha svårt att uppfatta ett talat meddelande. Ett annat problem som kan uppstå är vilket språk som ska användas, med tanke på att de som kan beröras av meddelandet eventuellt inte förstår svenska. Utformningen av det talade meddelandet bör vara sådant att det inleds med en tonsignal. Därefter följer ett meddelande som tydligt berättar vad som har hänt och vad personerna ska göra. Vaga besked som att utrymning ska ske på grund av ett tekniskt fel bör undvikas. Meddelandet kan i vissa fall behöva upprepas på annat språk. Det


\"talade meddelandet bör sedan upprepas tills dess att faran konsta- terats vara över. I annat fall kan personer som utrymt tro att det går bra att återvända in i lokalen igen. Ett förslag till meddelande kan ha följande lydelse: 1. Signalen \"Omedelbar fara\" enligt SS 03 17 11 ljuder i 5 sekunder. 2. \"Viktigt meddelande. Vi har fått ett brandtillbud i byggnaden. Vi får be samtliga att omedelbart lämna lokalerna genom närmaste utgång. Följ personalens anvisningar. Fortsätt ut i det fria och var vänliga att inte blockera utgångarna.´\" 3. Signalen \"Omedelbar fara\" enligt SS 03 17 11 ljuder i 5 sekunder. 4. \"Important message. There is a fire situation in the building.\"


\"Please leave the building through the nearest exit. Follow the instructions given by the management and proceed to the out-  side. Don’t block the exits.\" 5. Signalen \"Omedelbar fara\" enligt SS 03 17 11 ljuder i 5 sekunder. 6. Meddelandet upprepas från punkt 2.\"


\"Uppfattbarhet av talade utrymningslarm Vid konstruktion och installation av ett talat utrymningslarm måste två faktorer beaktas när det gäller själva ljudet och det är hörbarhe- ten och tydligheten, så att meddelandet både kan höras och förstås. Detta kallas med ett gemensamt ord för uppfattbarhet, på engelska kallas det \"speech intelligibility\". Denna storhet kan mätas med olika typer av metoder, men de som är vanligast är \"Speech Transmission Index\" (STI) och \"Rapid Speech Transmission Index\" (RASTI) som är en enklare variant av STI, IEC (1998). Uppfattbarheten kan med dessa mätmetoder variera mellan 0 (helt ouppfattbar) och 1 (perfekt uppfattbar). För ett talat meddelande bör ett RASTI-värde på 0,5 uppnås. I viss litteratur anges också uppfattbarheten enligt den all- männa taluppfattbarhetsskalan CIS (common intelligibility scale). Ett RASTI-värde på 0,5 motsvaras av ett CIS-värde på 0,7.\"


Andra signaler I vissa fall kan det behövas andra typer av varningssignaler. För per- soner med hörselnedsättningar kan vibrationslarm eller tonsignaler speciellt utformade för personer med nedsatt hörsel användas. I vis- sa verksamheter kan det vara nödvändigt att det automatiska brand- larmet kombineras med en automatisk styrning av olika utrustningar som till exempel i en biograf bör filmen stängas av och ljuset tändas vid larm, i diskotek och andra lokaler där hög ljudnivå kan förväntas bör musiken eller motsvarande automatiskt stängas av och ljuset tändas och i en butik bör bakgrundsmusiken tystna.


Larmlagring Larmlagring kan användas för utrymningslarm i till exempel sär- skilda boenden för personer med vårdbehov, varuhusmiljö eller i vårdanläggningar. Denna metodik är endast tillämpbar när utrym- ningslarmet aktiveras automatiskt. Larmlagring innebär att larmsig-


nal eller meddelande till exempelvis varuhuskunder fördröjs så att personal på platsen kan undersöka orsaken till brandlarmets aktive- ring. Larmlagring gör det möjligt att undvika att hela varuhuset med många personer tvingas utrymma i onödan. För att larmlagring av utrymningslarmet ska vara tillåten måste en larmorganisation, det vill säga utbildad personal som har kunskap om vad som ska göras, finns tillgänglig på platsen. Om utrymningslarmet aktiveras med hjälp av en tryckknapp bör utrymningslarmet aktiveras direkt utan att larmlagringen träder in. Konsekvenserna av att utnyttja larmlag- ring bör också utredas specifikt för varje fall. Kravet på tillfredsstäl- lande utrymning gäller fortfarande. Larmlagringstiden bör särskilt beaktas då utrymningssäkerheten dimensioneras analytiskt.


5.11  Särskilda förutsättningar (BBR 5:37) Samlingslokal (BBR 5:371) Utmärkande för samlingslokaler är att ett stort antal personer vistas där samt att dessa normalt inte kan antas känna till utrymningsvä- garna. Samtliga utrymningsvägar ska leda direkt ut i det fria eller leda dit via korridorer, trappor och liknande. Spiraltrappa bör inte användas som utrymningsväg från en samlingslokal. Avskiljande mellan utrymningsvägar behandlas i avsnitt 5.5.


Gångar Gångar i en samlingssal bör inte luta mer än 1:12. Längden på dessa lutande plan bör vara kortare än 6 m. Längre sträckor bör förses med horisontella vilplan. En gång med sittplatser på båda sidorna bör vara minst 1,0 m bred.


Tillgång till utrymningsvägar Den lägst belägna dörren bör inte befinna sig högre än 1 m över den lägsta nivån i lokalen. Platser avsedda för rörelsehindrade bör kunna utrymmas utan nivåskillnad. Scen, som är belägen i en egen brandcell, ska ha tillgång till två utgångar till utrymningsvägar, där den ena kan bestå av den intillig- gande publika lokalens övriga utrymningsvägar. Läktare i en samlingslokal bör ha tillgång till två utgångar. Om läktaren är avsedd för fler än 150 personer bör alla utgångar leda an- tingen direkt till det fria eller till en utrymningsväg inom byggnaden. I annat fall är det tillräckligt om en utgång leder direkt ut i det fria eller till en utrymningsväg. Den andra utgången ska leda till annan utrymningsväg i lokalen men inte nödvändigtvis direkt från läktaren.


Dörrar Dörrar för utrymning från samlingslokaler bör kunna öppnas genom tryck utåt eller genom att ett dörrtrycke trycks nedåt. Denna manö- ver bör kunna ske med ett (1) handgrepp samt också innebära att båda dörrbladen öppnas om dubbelbladiga dörrar används.


Utrymningslarm Utrymningslarm i en samlingslokal bör aktiveras automatiskt och vara kompletterat med knappar för manuell aktivering. Enbart ma- nuellt aktiverat utrymningslarm kan användas om det exempelvis finns utbildad och övad personal på plats som kan aktivera larmet om brand uppstår. Manuell aktivering av utrymningslarm bör då kunna ske från olika platser i lokalen. Talat meddelande bör använ- das som utrymningslarm eftersom det normalt ger en snabb initie- ring av utrymningen från byggnaden. Enklare utrymningslarm, till exempel ringklocka eller siren, kan användas i mindre samlingsloka- ler till exempel en biografsalong.


Sittplatser Sittplatser i en samlingssal bör inte ordnas på golv eller avsatser som lutar mer än 1:12. En avsats, som är högre än 0,5 m, bör förses med ett räcke för att hindra fall. Sittplatserna i en samlingslokal bör vara ordnade i rader i ett eller flera bänkfält, så att utrymningen kan ske lätt. Bänkrader bör inte vara bredare än 40 sittplatser om utrymning- en kan ske åt två håll, annars inte bredare än 10 sittplatser. Det fria passagemåttet framför en bänkrad till nästa bänkrad bör vara minst 0,45 m.


Hotell (BBR 5:372) Utrymning från hotellrum bör endast ske genom en dörr direkt till det fria eller via utrymningsvägar i anslutande korridorer och trapp- hus i egen brandcell. Fönster bör inte betraktas som utrymningsväg. Fönster mot det fria bör finnas i hotellrum för att släppa in frisk luft vid brand och ge möjlighet att påkalla uppmärksamhet.


Utrymningslarm Utrymningslarm ska finnas installerat i hotell och bör aktiveras au- tomatiskt i de fall hotellet är obemannat. I vissa hotell (fler än ett våningsplan eller i annat plan än markplanet) ska utrymningslarmet kunna aktiveras automatiskt oavsett om hotellet är bemannat eller ej. I varje rum bör det finnas en skylt som beskriver innebörden av utrymningslarmet och vad hotellgästen väntas göra. Larmets ljud- nivå i sovrum bör vara minst 75 dB (A) vid den sovandes huvud. Om receptionen är obemannad bör larmet aktiveras i hela hotellet.


\"ms Larmknappar för utrymningslarm placeras lämpligen intill övriga brandredskap. Larmknapparna ska vara utformade så att de inte kan förväxlas med andra knappar. De bör vara utmärkta med en skylt och texten \"Aktiverar utrymningslarm\" eller liknande. Märkningen bör anpassas efter det aktuella systemets uppbyggnad. Larmknappar ska aktivera utrymningslarmet direkt även om larmlagring tillämpas. Hotellrum bör vara försett med brandvarnare såvida inte ett auto- matiskt aktiverat utrymningslarm är installerat som förutsätts ge motsvarande tidiga larm i det rum där branden uppstått.\"


Automatiskt brandlarm och vattensprinkler I de fall utrymningslarmet ska aktiveras automatiskt bör det ske med ett automatiskt brandlarm. I sådant fall bör rökdetektorer användas i gästrum, korridorer och andra utrymmen där det vistas gäster samt i obevakade utrymmen som förråd i anslutning till korridorer. Värme- detektorer kan användas där rökdetektorer av tekniska skäl inte kan användas. Det automatiska brandlarmet bör indikera i receptionen. I de fall då receptionen är obemannad bör larmet omedelbart vida- rekopplas till den kommunala räddningstjänsten. En vattensprink- leranläggning kan användas för att starta utrymningslarmet. Utrym- ningslarmet bör starta samtidigt som sprinklersystemet aktiverar. Anläggning bör vara utformad enligt rekommendationer i SBF 120 och ha sprinklerhuvuden med RTI-värde ≤ 50         .


Vårdanläggning (BBR 5:373) För vårdavdelningar får båda utrymningsvägarna utgöras av hori- sontell passage till intilliggande vårdavdelningar (inom egna brand- celler) förutsatt att övriga rekommendationer i avsnitt 5.1 under rub- riken Utrymning genom annan lokal följs. Bredden på en korridor bör vara minst 1,3 m. För avdelningar där patienter är sängliggande bör utrymning via trappa undvikas. Utrymningen bör istället ske till en annan brandcell på samma våningsplan. Rekommendationerna förutsätter att organisatoriska brandskyddsåtgärder, till exempel i form av utbildad personal, finns tillgängliga. Trösklar i dörröppningar bör göras låga, se avsnitt 5.9 Trösklar. Gångavstånd till en utrymningsväg bestäms enligt avsnitt 5.6. Spi- raltrappor bör inte användas som utrymningsväg. Ventilationssystem bör utföras så att spridning av brandgas förhin- dras mellan avdelningarna.


Automatiskt brandlarm Ett automatiskt brandlarm ska finnas i vårdanläggningar (utom för- skolor och liknande) och bör vara heltäckande. Varje enskilt vård- rum, personalrum, förråd eller motsvarande samt korridor eller mot- svarande bör vara försett med rökdetektor för brand. Värmedtekto- rer kan användas där rökdetektorer av tekniska skäl inte kan använ- das. Det automatiska brandlarmet bör också aktivera ett utrynings- larm till personal på platsen, så att personalen snabbt kan påbörja utrymningen. Förskolor och liknande bör vara försedda med brand- varnare om de inte är försedda med automatiskt utrymningslarm.


Bostäder (BBR 5:374) Bostad ska förses med brandvarnare eller med ett automatiskt aktiverat utrymningslarm. Enligt räddningsverkets allmänna råd (Meddelande från Räddningsverket, 2004) bör det finnas brandvarnare i alla byggnader som används för permanent eller tillfälligt boende, det vill säga även fri- tidsbostäder, övernattningsrum och liknande. Brandvarnare bör vara nätanslutna med batteribackup eller ha ett fast monterat batteri, gärna med flera års livslängd. Brandvarnare eller detek- torer bör vara placerade i anslutning till sovrum och bör finnas på varje våningsplan i bostaden. Vid trappor är det lämpligt att placera brand- varnare i hallen direkt ovanför trappan. Signal ska kunna uppfattas i de utrymmen där personer vistas stadigvarande. Ljudnivån i sovrum bör vara minst 75 dB (A) vid den sovandes huvud.


Särskilda boenden för personer med vårdbehov (BBR 5:375) Varje lägenhet eller boenderum förutsätts vara utformad som en egen brandcell. Ett automatiskt brandlarm ska finnas installerat i särskilda bo- enden för personer med vårdbehov. Varje rum och gemensamhetsutrym- men förutsätts då vara försett med minst en rökdetektor. Larmet ska vara kompletterat med ett utrymningslarm, till exempel en enkel akustisk sig- nal. Ljudnivån i sovrum bör vara minst 75 dB(A) vid den sovandes huvud. I de fall brandlarmet inte aktiverar ett utrymningslarm (förutom i den lägenhet eller det rum där branden detekterats) bör det istället påkalla närvarande personals uppmärksamhet till exempel via personsökare. Det förutsätts då att personalen är så nära boendet att de direkt kan in- gripa vid brand. Utrymningslarmet bör i övrigt vara anpassat efter förut- sättningarna för personalingripanden och de boendes hälsa. Det kan till exempel innebära att vibrationslarm, ljussignaler eller sirener anpassade för personer med hörselnedsättning används. Larmlagring av larmöverföringen till räddningstjänsten kan tillämpas, se avsnitt 5.10. Det förutsätts att organisatoriska brandskyddsåtgärder till exempel i form av utbildad personal, finns tillgängliga. Om boende inte kan för- väntas få snabb hjälp med utrymning efter att utrymningslarmet startat bör ytterligare brandskyddsåtgärder vidtas. Exempel kan vara att instal- lera en automatisk vattensprinkleranläggning. En sådan anläggning kan utformas enligt SBF (2002).


Avskilda mötesrum mm I ett rum inom ett kontor eller liknande lokal där personer kan vistas bakom stängda dörrar, som är beläget så att utrymningsväg endast kan nås genom passage genom korridor eller annat utrymme, finns risk att bli innestängd vid brand i utrymmet utanför. För att uppnå kravet på till- fredsställande utrymning bör automatiskt utrymningslarm som aktiveras om brandgas förekommer i vägen till utrymningsvägarna installeras om: • rummet rymmer fler en 30 personer, eller rummet rymmer fler än tio personer och gångavståndet till utrymningsväg är över 10 m.


6.1 Allmänt I de fall då den förenklade dimensioneringsmetoden inte bedöms räcka till kan analytisk dimensionering användas för att verifiera sä- kerheten. Denna kan då bestå i beräkning, provning eller objektsspe- cifika försök, samt kombinationer av dessa. Endast det första alterna- tivet behandlas i denna rapport. I den analytiska dimensioneringen kan en kvalitativ analys, där ett logiskt resonemang förs, ingå. I BBR 5:13 redovisas krav och råd för den analytiska dimensioneringen. Det bör observeras att andra skyddsmål kan komma att påverkas av en analytiskt utformad utrymningsstrategi, till exempel egendoms- skydd och säkerheten för räddningstjänstens personal. All analytisk dimensionering bör vara noggrant dokumenterad avseende förut- sättningar, resultat och analys i enlighet med BBR 5:12 samt kravet på tillfredsställande säkerhet vid utrymning i 5:3. En analytisk dimensionering kan principiellt genomföras antingen som en scenarioanalys (deterministisk) eller som en mer traditionell kvantitativ riskanalys (probabilistisk). I det första fallet baseras ana- lysen på ett antal karakteristiska scenarier som bedöms vara repre- sentativa för byggnaden. Valda scenarierna bör spegla olika troliga värsta situationer snarare än värsta tänkbara fall då det skulle leda till orealistiskt dyra lösningar. Arbetet går sedan ut på att ta fram konsekvensen av dessa scena- rier och jämföra med en acceptabel nivå. I BBR uttrycks denna nivå för utrymningssäkerhet i form av kritiska förhållanden. Dimensio- neringsvillkoret är att utrymningen ska vara avslutad innan kritiska förhållanden har uppstått i den aktuella lokalen. En probabilistisk analys bygger istället på att olika scenarier be- stäms och kvantifieras med mått på både konsekvensen och frek- vensen. En sådan analys kan vara lämplig i byggnader där brand kan medföra mycket stor risk för personskador. Ett mått på risken kan bestämmas och jämföras med en acceptabel risknivå. Information om riskanalytisk dimensionering ligger dock utanför denna rapports område.


\"Analytisk dimensionering genom beräkning ska alltid, enligt BBR 5:14, styrkas genom en dimensioneringskontroll. Detta krav ställs för att undvika felaktiga antaganden och beräkningar, eftersom förut- sättningarna till stor del bestäms av projektören utifrån det aktu- ella fallet. All analytisk dimensionering måste utgå från de aktuella förhållandena i varje objekt. I det fall analysen görs som en scenario- analys bör värden på indata väljas så att de täcker in ett stort urval av tänkbara utfall, det vill säga befinns vara på \"säkra sidan\". Det inne- bär att värden bör väljas så att värsta troliga scenarier beaktas, till exempel julrealisationer, skolavslutningar och liknande. I många fall är det nödvändigt att strukturera sitt problem med till exempel hjälp av ett händelseträd för att få en tydligare bild av utrymningssäker- heten. Olika scenarier bör ingå i analysen för att ta hänsyn till ex- empelvis om dörrar är öppna eller inte. Det bör beaktas att tekniska system i vissa fall inte fungerar. Byggnaden ska ändå kunna uppvisa en tillfredsställande säkerhet vilket innebär att brandskyddet inte får vara beroende av endast en (1) funktion för att fungera som avsett. Vid all analytisk dimensionering måste en noggrann känslighets- analys utföras oavsett om beräkningarna sker för hand eller med nå- got datorprogram. En utförlig känslighetsanalys är en förutsättning för en kritisk granskning av den föreskrivna dimensioneringskontrol- len. Modeller som används ska vara väl dokumenterade. De delar som kan dimensioneras med beräkningar utgörs i princip av gångavståndet fram till utrymningsvägen, avståndet i densamma och bredden på utrymningsvägen. Det är dock lämpligt att begränsa de avstånd som människorna ska gå, även om beräkningen visar att detta skulle ligga inom gränsen för kritiska förhållanden. Orsaken är att beräkningsmodeller vanligen inte tar hänsyn till den upple- velse personerna i byggnaden utsätts för och till den ökade grad av oro långa gångavstånd kan medföra. Längre gångavstånd än 60 m fram till en utrymningsväg bör därför normalt undvikas för flertalet byggnader. Av samma anledning finns det skäl att undvika alltför långa köti- der för personer som tvingas vänta framför en dörr. Det finns lite information tillgänglig om hur lång tid som kan anses vara rimlig kötid med hänsyn till personers upplevelse av att inte kunna ta sig ut direkt. Resonemanget gäller främst för personer som befinner sig i brandcellen där det brinner men även för personer på andra platser i byggnaden. Där är faran dock inte lika akut. Ett rimligt antagande kan vara att begränsa kötiden för personerna i den utsatta brandcel- len till några minuter. Eftersom kunskapen inom området är liten kan någon mer precisering än några minuter för närvarande inte ges.\"


6.2 Utrymningsförloppet Den beräknade utrymningstiden i dimensioneringsvillkoret kan de- las upp i tre faser, som sinsemellan kräver olika lång tid: • varseblivning,


• beslut och reaktion, • förflyttning. Modellen anses idag vara fullt acceptabel för att beskriva utrym- ningsförloppet för en scenarioanalys. Summan av tiderna för var- seblivning, beslut, reaktion och förflyttning ska, i de delar av bygg- naden som omfattas av beräkningen, vara mindre än tiden för när kritiska förhållanden inträffar. Detta beskrivs normalt med uttrycket: & krit varse beslut reaktion förflyttning t t t t > + +


6.3 Kritiska förhållanden vid utrymning (BBR 5:361) Vid analytisk dimensionering kan gränsvärdet för när en utrymning inte längre kan äga rum, väljas enligt råden i BBR. Kriteriet för siktbarhet kan anses vara uppfyllt om minsta sikt- sträcka genom brandgaserna är 10 m. Detta innebär egentligen att rådet i BBR om lägsta höjd för brandgaser passerats. Detta kan accepteras under förutsättning att temperaturkriteriet på 80°C inte överskrids. Kortare siktsträcka, 5 m, kan accepteras i en känd miljö som i bostad och kontor. Dessa gränsvärden kan gälla både i den brandutsatta brandcellen och i utrymningsvägen från denna, om brandgas kan spridas dit. Detta kan vara fallet om till exempel en brandcellsskiljande dörr inte är stängd. Denna typ av variationer i förutsättningarna ingår i en känslighetsanalys för scenarioanalysen eller i den probabilistiska riskanalysen för utrymningsdimensione- ring. Om personerna som utrymmer förväntas vara exponerade för brandgaser mer än någon minut bör dessutom brandgasernas giftiga påverkan på människan beaktas, se till exempel Purser (2002).


6.4 Varseblivningstid Den tid som förflyter fram till att personen upptäcker att något onor- malt inträffat beror på om personen ifråga ser branden eller inte. Tiden kan påverkas av om det finns ett automatiskt brandlarm med tillhörande utrymningslarm installerat. Om ett sådant system finns installerat kan den teoretiska aktiveringstiden för en detektor be- räknas utifrån en given brandtillväxt. Denna tid kan användas som varseblivningstid. När larmlagring används för att fördröja att ett au- tomatiskt brandlarm initierar ett utrymningslarm bör larmlagringsti- den beaktas vid val av varseblivningstid. När det inte finns något automatiskt brandlarm som talar om att en brand har utbrutit så är det svårare att uppskatta varseblivningsti- den. Den avgörs bland annat av vilka det är som vistas i byggnaden, vilken relation dessa har till varandra, hur överblickbarheten i loka- len är och av om personerna är mottagliga för den indikation som branden genererar. Varseblivningstiden kan variera mellan några få sekunder fram till flera minuter för bränder som utbryter i dolda utrymmen. Någon generell rekommendation kan därför inte ges.


6.5 Besluts- och reaktionstid Besluts- och reaktionstiden består av tiden som går åt för att person- en ska förstå att det brinner, lyssna på utrymningslarm, hjälpa andra att utrymma, förbereda sig, försöka bekämpa branden med mera. Ett sätt att minska denna tid är att installera utrymningslarm som tydligt hjälper personen i fråga att fatta det rätta beslutet. Av den anledningen är de talade utrymningslarmen ofta effektiva, eftersom de underlättar beslutsfattandet. Andra faktorer som bidrar till en snabbare utrymning kan vara synliga utgångar eller utrymningsskyltar som är synliga i hela lokalen och tillräcklig belysning. Detta betyder indirekt att orienterbarheten i lokalen måste vara god. Besluts- och reaktionstiden beror på om personerna är vakna och medvetna om vad som sker omkring dem. I hotell, restauranger, danslokaler eller vårdanläggningar kan personerna däremot vara sovande eller på annat sätt förhindrade att reagera snabbt. För den typen av verksamhet måste längre reaktionstider förutsättas.


Tabell 5. Förslag till besluts- och reaktionstider för några verksamheter. Bakgrunden till dessa redovisas i Frantzich (2001). Verksamhet Person ser branden Besluts- och reaktionstid


Offentlig miljö, skola, kontor, varuhus, butik Ja 1 minut Varuhus, inget larm Nej 4 minuter Varuhus, ringklocka Nej 3,5 minuter


Varuhus, enkelt talat meddelande Nej 2 minuter Varuhus, informativt talat meddelande Nej 1 minut


Mindre lokal med larmdon i aktuell lokal, mindre biograf, butik, kyrka Nej 1 minut Sjukhus 1 , personal, ringklocka Nej 2 minuter


Sjukhus 1 , personal, ljudsignal och textmeddelande Nej 1 minut Nattklubb, personal 2  Nej 1 – 1,5 minuter


1. Avser vårdavdelning med god överblickbarhet (enkelkorridor). 2. Beroende på typ av larm och organisation.


\"I tabellen används begreppen enkelt talat meddelande och ett infor- mativt meddelande. Exempel på det sistnämnda redovisas i avsnitt 5.10 under rubriken Utrymningslarm. Det enkla talade meddelandet är av typen \"Ett tekniskt fel har inträffat i lokalen. Var vänlig och läm-\"


\"na varuhuset\". Skillnaden jämfört med det informativa meddelandet är i vilket utsträckning den utrymmande personen får reda på vad som har hänt och vad personen förväntas göra.\"


6.6 Förflyttningstid Den sista av de tre tiderna i utrymningsprocessen omfattar förflytt- ningstiden ut ur lokalen. Den tid det tar att utrymma en lokal beror på hur personerna är fördelade i lokalen, vilka personer det är frågan om, deras hjälpbehov, förmåga att förflytta sig med mera. Dessutom påverkas gånghastigheten av yttre faktorer, som belysningsnivån och andra hjälpmedel, som till exempel utrymningsskyltar. Förflyttnings- tiden kan beräknas antingen för hand med enkla formler eller med hjälp av datormodeller, som är mer användbara om ett större antal personer från flera lokaler samtidigt utrymmer, och om köbildning sker på flera ställen i byggnaden. Beräkningsuttryck som kan använ- das är: l är avståndet till utgången, m (meter), v är personens aktuella gånghastigheten, m/s (meter/sekund), n är antalet personer som ska passera en dörr ( - ), b är dörrens bredd, m (meter), f är det dimensionerande personflödet genom dörren, pers/sm (personer/sekund och meter).


Förflyttningstiden består av den längsta tid det tar att gå till utrym- ningsvägen, t gång , och den tid det tar att passera ut genom dörren, t dörr . Om personerna inte är jämnt fördelade i lokalen skall förflytt- ningstiden beräknas som summan av t gång och t dörr . Det som i flera fall är styrande för förflyttningstiden från en lokal är köbildningen vid dörrar och andra trånga passager. Dimensioneringen av utrym- ningsvägarnas bredd ska grundas på det maximala antalet personer som kan förväntas vara i lokalen. Personers gånghastigheter vid olika förhållanden kan väljas utifrån tabellerna 6 och 7.


Tabell 6. Gånghastighet och personflöde vid låg persontäthet.


Förbindelse Gånghastighet längs lutande planet Minsta bredd 1  Personflöde


Horisontell 1,3 m/s 0,9 m Uppför trappa 0,6 m/s 0,9 m Nedför trappa 2  0,75 m/s 0,9 m Dörr - 0,8 m 3 gång l t v = dörr n t b f = ⋅


Tabell 7. Gånghastighet och personflöde vid hög persontäthet.


Horisontell 0,6 m/s 0,9 m 1,2 pers/sm Uppför trappa 0,5 m/s 0,9 m Nedför trappa 2  0,5 m/s 0,9 m 1 pers/sm


1. Om det är fler än 150 personer i brandcellen bör måttet 1,2 m användas. Ur tillgänglighetssynpunkt bör korridor od vara minst 1,3 m bred. Se även avsnitt 5.8 2. Flödet beräknas på effektiv bredd i trappan, dvs trappans hela bredd minskat med 0,3 m. Angivet värde avser trappor som lutar i intervallet 26°-32°. 3. Flödet kan antas vara 0,75 pers/sm för okända dörrar och 1,1 pers/sm för kända dörrar.


Kapaciteten för dörröppningen beror till viss del på om dörren är välkänd eller inte. Från vissa försök har det konstaterats att flödet är högre om dörren är känd sedan tidigare, det vill säga man vet vad som finns bakom. Dörrar kan antas vara kända i bostäder, kontor och liknande samt normala in- och utgången från andra lokaler. För personer med rörelsehinder samt äldre och yngre personer kan gånghastigheten i flera fall vara betydligt lägre. Personer som bor i servicehus, ålderdomshem och liknande kan antas ha gånghastighe- ter ner mot 0,3–0,5 m/s jämfört med normal gånghastighet, som är kring 1,3 m/s i genomsnitt. Spiraltrappor utgör ett sämre alternativ jämfört med motsvarande raka trappor, som i övrigt har samma mått. Det beror på att gång- hastigheten och flödet nedför trappan är lägre cirka 0,5 m/s oavsett trappans bredd. Detta gäller också för ståltrappor med gallerdurk. Spiraltrappor bör inte användas som utrymningsväg från samlings- lokal eller vårdanläggning även om analytisk dimensionering an- vänds. Datorprogram kan användas för beräkningar av byggnader med många personer. Det finns ett flertal program för detta. Dessutom finns det program som är mer specialiserade för en viss uppgift, till exempel utrymning av vårdanläggningar, fängelser och liknande, där personerna inte kan eller får utrymma på egen hand.


Bullerskydd i bostäder och lokaler - Boverket

Det finns många goda exempel som visar att man kan nå de uppsatta ljudmålen med en rimlig säkerhet, om man har tillräckliga kunskaper och arbetar strukturerat. Det är vanligt att man sätter upp mål som går utöver BBR:s föreskrift för såväl bostäder som verksarnhetslokaler, t.ex. att klara ljudklass B enligt svensk standard. Ljudkraven kan dock vara besvärliga att hantera. Orsaken är att de påverkar valet av många byggnadsdelar och konstruktioner, de berör olika aktörer i byggprocessen och de kommer in i flera skeden. Denna handbok är framtagen för att underlätta för byggbranschens aktörer att bryta ned de övergripande föreskriftskraven i BBR och ljudkraven i standarderna till mer hanterliga delmål för respektive aktör. Delmålen kan underlätta en strukturerad och effektiv hantering under planering, projektering och produktion och minska risken för fel, brister och onödiga kostnader.


Boverket har i byggnadsverksförordningen bemyndigande att skriva tillämpningsföreskrifter om bl.a. bullerskydd. Med avsnitt 7 i BBR uppfyller vi detta bemyndigande. I föreskriften finns hänvisningar till två standarder om ljudklassning, SS25267 respektive SS25268. För att underlätta branschens arbete har Boverket tagit fram denna handbok för att bland annat klargöra olika aktörers ansvarområden.


Handboken är indelad i avsnitt med olika inriktning och detaljeringsgrad. Avsnitt 1 ger en bakgrund till handboken. Avsnitt 2 beskriver roller och ansvarsfördelning mellan olika aktörer i byggprocessen. Avsnitt 3 beskriver hur en sakkunnig kan utforma en ljudskyddsdokumentation, som styr hanteringen av ljudfrågorna effektivt i ett projekt. I ljudskyddsdokumentationen beskrivs också hur byggnadens tekniska egenskaper ska kunna säkerställas. Dessa avsnitt 1-3 vänder sig således till alla aktörer inom byggbranschen som berörs av ljudfrågor, exempelvis byggherrar, myndigheter, projektörer, tillverkare, entreprenörer, sakkunniga och kvalitetsansvariga enligt PBL (1987: 10) m.fl. Handboken är utformad som ett komplement till standarderna för ljudklassning av bostäder (SS 25267) och lokaler (SS 25268), som specificerar olika ljudkrav som kan ställas på en byggnad i bruksskedet. Avsikten med beskrivningarna i denna handbok är inte att ändra innebörden i de standarder som den hänvisar till utan bara att förtydliga och komplettera dessa.


Avsnitt 4 vänder sig i första hand till sakkunniga om ljud med direkta tekniska råd om tillämpningar av ljudklassningsstandardema. Avsnitt 5 vänder sig till tillverkare, avsnitt 6 till entreprenörer och avsnitt 7 till kontrollanter.


Avsnitten 4-7 behandlar ett stort antal frågor från branschen med anknytning till BBR avsnitt 7 samt standarderna SS 25267 och SS 25268. Avsnitten täcker dock inte in alla typer av ljudfrågor och ger inte heller någon generell genomgång av akustikteori mm. För den som vill ha stöd för konstruktion och produktutveckling, hänvisas därför till några välkända böcker och en litteraturlista som återfinns i slutet av rapporten. Där finns även hänvisningar till nå gr a praktiskt inriktade rapporter, artiklar och informationsblad om byggakustik, som är läsvärda för alla aktörer inom byggbranschen som kommer i kontakt med ljudfrågor.


\"Handboken kan också användas som komplement till Boverkets allmänna råd när det gäller lokala myndigheters handläggning av ljudfrågor i husbyggnadsprojekt, dels med \"Boken om lov, tillsyn och kontrolI''  1 , dels med \"Buller i planeringen -planera for bostäder i områden utsatta for buller från vägoch spårtrafi/f' 2 .\"


Det finns både ekonomiska och praktiska skäl till att arbeta strukturerat och att planera ljudfrågorna i ett byggnadsprojekt noggrant. En byggnads slutkostnad kan bli betydligt högre om man inte fastställer de korrekta förutsättningarna i ett tidigt skede. Otydliga underlag :far till följd att parterna måste göra egna tolkningar. Då ökar risken för att det uppstår missförstånd och att korrigerande åtgärder måste vidtas i sent skede. Figur 1. 1 illustrerar sambandet mellan kostnader och tidpunkt för lösningar av ett problem.


\"Många gånger uppfattas ljudklassningsstandarderna som alltför omfattande och detaljerade. Det finns en allmän önskan om \"enkla regler\", gärna kombinerade med frihet i tillämpningen i de enskilda projekten. Standardiseringskommitten, SIS tekniska kommitte för byggnadsakustik, och Boverket har dock gjort bedömningen, att det finns starka skäl till att standarderna ska vara detaljerade, men också ge möjlighet till anpassning till rådande behov i olika projekt. BBR ger ett övergripande krav på bullerskydd i avsnitt 7 och förtydligar detta genom hänvisning till de båda standarderna i ett allmänt\"


\"råd. Genom att uppfylla ljudklass C i respektive standard kan föreskriftens krav sägas vara uppfyllt för de byggnads- och lokaltyper som omfattas av föreskrifterna. SIS tekniska kommitte för byggnadsakustik har arbetat med ljudkraven under lång tid och har kunnat föra in mycket praktisk erfarenhet i standarderna. Exempelvis har flera tillägg gjorts för att klara nya tillämpningar samt hantera specialfall som är väsentliga för att undvika att byggkostnadema ökar. I de nyare utgåvorna tillkom exempelvis \"begränsningsregler\" (se avsnitt 4.3.2 och 4.3.3) som ett resultat av att det blivit allt vanligare med stora öppna planlösningar i bostäder. De gamla ljudkraven fick en kostnadsdrivande verkan som inte svarade mot subjektiv upplevelse. Ljudstörningar vid låga frekvenser, som underskattats av äldre krav, har fått särskilda tilläggskrav som inte påverkar väl fungerande konstruktioner. Hade det \"enkla\" kravet skärpts hade det fått mer generella och fördyrande konsekvenser. Regler som förefaller enkla kan därmed få oönskade konsekvenser.\"


Ljudkraven i standarderna 1. omfattar 6 olika tekniska egenskaper 2. berör flera typer av byggnadsdelar 3. kommer in i alla skeden av byggprocessen 4. måste hanteras av olika aktörer (discipliner)


Detta medför att det blir många frågor som måste tas upp av olika aktörer i olika skeden vilket gör hanteringen svår att överblicka, se figur 1.2 och avsnitt 2.


Standarderna och denna handbok kan användas för att hantera ett stort antal avgränsningsfrågor i varje enskilt projekt. Branschens aktörer far en mer enhetlig tillämpning av ljudkraven, vilket ger förutsättningar för rationellare hantering av ljudegenskaperna och utveckling av ljudmässigt goda produkter det ger också nya akustikingenjörer en möjlighet att få stöd och hjälp i sin yrkesutövning. Förutom standarderna och detta dokument är det troligt att det kommer att utvecklas olika typer av förenklade anvisningar som inriktas på olika byggprodukter. Det är en fördel om dessa kan förankras i ett gemensamt regelverk, vilket standarderna utgör. SIS tekniska kommitte för byggnadsakustik, har också sammanställt ett antal frågor om SS 25267 och besvarat dessa, på www.sis.se (sök SS 25267, standardiseringsprojekt byggakustik).


Ett byggprojekt kan genomföras på olika sätt. I en totalentreprenad kan byggherren ställa funktionskrav på basis av standardiserade ljudegenskaper och föreskriva om samordningsansvar för entreprenören. Det är då entreprenörens ansvar att visa att man kan uppfylla funktionskraven med valda konstruktioner. I en generalentreprenad ansvarar byggherren för att ljudkraven uppfylls genom att föreskriva om konstruktioner och utförande. Valet av entreprenadform och därmed ansvar för projektering kan bero på många faktorer, exempelvis projektets grad av komplexitet, prisbilden vid tiden för upphandling eller helt enkelt vilket sätt som byggherren vill arbeta på i sitt byggprojekt. Begreppsfloran för olika skeden är också tämligen komplex. I ett försök att förenkla bilden har vi därför valt att betona funktionen hos olika aktörer oavsett vem som ansvarar för respektive arbetsuppgift eller i vilket skede insatser görs under projekts gång. Exempelvis kan en projekteringsledare eller projektör ha olika uppdragsgivare efterhand som ett projekt framskrider eller så kan olika projektörer (inom samma disciplin) förekomma vid olika tidpunkter beroende på var i projektet man befinner sig och vem som just då ansvarar för projekteringen. I texten används begreppet entreprenör för den som uppför en byggnad och har produktionsansvar. För entreprenörer som genomför väsentliga delar av projekteringen eller ändrar det föreskrivna tekniska utförandet (stomsystem, stomkomplettering mm.) är avsnittet 4, om projektering relevant.


Byggherren kan (inom detta kontrollområde) tillämpa BBR:s råd på följande sätt: • utse en sakkunnig om ljud • meddela byggnadsnämnden vem som är utsedd som sakkunnig • utforma förslag på moment som är relevanta för ljud i kontrollplanen enligt PBL (i samarbete med den sakkunnige), se BBR avsnitt 2:32 • redovisa vilken verifiering som behövs för att visa att även övriga mål har uppnåtts, som inte omfattas av krav enligt BBR • bestämma vem som ska ansvara för verifiering under projektering och utförande


Sakkunnig - Sakkunnig om ljud upprättar en ljudskydds- dokumentation enligt avsnitt 3, normalt i programskedet. Ljudskyddsdokumentationen bör kompletteras efterhand som projektet fortskrider och avslutas med ett bestyrkande av att byggnaden uppfyller uppställda krav. I denna skrift används ordet dokumentation även för sådana handlingar som ibland benämns beskrivning. Behov av verifiering med hjälp av en fristående sakkunnig kommenteras i avsnitt 7.


Projektörerna - Projektörerna följer ljudskyddsdokumentatio- nen. I tidigt skede (programskedet) bör denna innehålla princi- per för (eller exempel på) tänkbara lösningar, som kan läggas till grund för skisser, kalkyler, förfrågningsunderlag mm. Under projekteringen av bygghandlingar kan emellertid andra lösningar och produktkombinationer övervägas. I sådana fall ska dessa vara väl dokumenterade med hänsyn till ljud. Det är lämpligt att föra en dialog med såväl den sakkunnige som aktuella tillverkare, så att aktuella ljudkrav kan uppfyllas med de valda lösningarna eller produkterna, se vidare i avsnitt 3. Bygghandlingarna bör hålla sådan kvalitet att entreprenören lätt kan följa dessa under utförandet.


Tillverkarna - Tillverkarna tillhandahåller nödvändiga mate- ria/data för sina byggprodukter för att byggnadens tekniska egenskaper ska kunna säkerställas, se BBR avsnitten 1:4, 2:1 och 2:322. Byggprodukter som ska sättas samman i en bygg- nad eller produkter som ska ingå som en viktig del i inred-


ningen kan vara verifierade genom provningar i laboratorium, genom provningar i färdig byggnad eller med teoretiska ut- redningar (SS 25267 bilaga F). Det är en stor fördel om dessa provningar/utredningar redovisas på ett standardiserat sätt, av en från produktleverantören oberoende instans. I annat fall bör hårdare krav ställas på entreprenörens ansvar och egenkon- troll. Mer detaljerad beskrivning av tillverkarens ansvar och produktredovisning ges i avsnitt 5. Slutligen kan tillverkaren genom att tillhandahålla projekt- eringsanvisningar förklara produktens avsedda funktion samt beskriva viktiga moment vid montage i särskilda monterings- anvisningar. Anvisningarna bör ge förutsättningar för att produktens egenskaper kan säkerställas vid projektering och montering. Här kan ingå: • bildexempel som förtydligar montagearbetet och visar viktiga detaljanslutningar • eventuella tilläggskrav på andra produkter som ingår i konstruktionen, t.ex. ytjämnhet, fuktkvot och eftergivlighet • dokument som visar riskmoment vid förvaring på byggplats och vid sammansättning i byggnad etc.


Entreprenörerna - Rätt ljudteknisk funktion förutsätter ett korrekt utförande av ljudmässigt viktiga detaljer. Risken för fel och brister minskar om entreprenören har kunskaper om konstruktionerna, :far stöd av bygghandlingama och är noggrann vid utförandet. Beroende på entreprenadf orm kan olika förutsättningar gälla. I vissa entreprenadformer kan nya konsulter handlas upp av entreprenörerna, eller väsentliga ändringar föreslås av denne. ändringar föreslås ofta för att effektivisera bygget och hitta bättre och billigare lösningar vilket är en viktig del i byggprocessen. Det är emellertid väsentligt att föreslagna förändringar inte påverkar kvaliteten på ett oförutsett sätt. Därför bör byten av produkter som görs på initiativ av entreprenören underställas kontroll av projektör före användning i projektet. Byten ska dokumenteras och vara lätta att identifiera så att byggherrens sakkunnige kan granska dem. Då entreprenören har åtagit sig ett ansvar för granskning och kontroll under byggtiden bör detta dokumenteras i ett egen- kontrollprogram som lätt kan följas av den som byggherren har utsett (normalt den sakkunnige). Se vidare avsnitt 6.


Myndigheterna - Myndigheterna kan verka för att de uppgif- ter som föreskrivs i detaljplan och bygglov är tydliga och väl förankrade hos remissinstanser i tidigt skede. Om projektör/ sakkunnig upptäcker otydligheter eller brister i besluten bör myndigheterna medverka till att förtydliga dessa så att de slut- liga förutsättningarna är beslutade i samband med byggsam- råd. Särskilt viktigt att klarlägga i tidiga skeden i projektet är • att detaljplanens ljudkrav är tydliga och korrekt beskrivna • att dimensionerande ljudnivåer utomhus och inomhus fastställs med stöd av beräkningar eller mätningar på ett sätt som medger en korrekt dimensionering av ljudisolering i yttervägg, fönster m.m. se avsnitt 3.


När bygganmälan kommer till myndigheten bör denna för- säkra sig om att byggherren är införstådd med vilka krav som gäller i det aktuella fallet, till exempel vid byggsamråd.


För att säkerställa tydliga avtal (kontrakt) mellan byggherren och entreprenörerna kan byggherren använda ljudskyddsdo- kumentationen som grund för dessa. Dokumentationen är en handling som följer med genom ett byggprojekt och revideras efterhand som projektet framskrider. Ljudmässigt väsentliga anvisningar bör införas i de för projektet styrande dokumen- ten, t.ex. administrativa föreskrifter (AF), rumsbeskrivningar och konstruktionshandlingar. I den mån det är möjligt kan dessa hänvisa till ljudskyddsdokumentationen. Det är lämpligt att ange vilket dokument som är styrande i händelse av mot- stridighet mellan dessa. En ljudskyddsdokumentation som upprättas enligt denna handbok uppfyller rådet om byggakustisk dokumentation i avsnitt 7:3 BBR. Byggherren bör säkerställa, att den som upprättar ljud- skyddsdokumentationen har tillräcklig kompetens. Ljud- skyddsdokumentationen bör bestå av fyra delar: • Del 1 preciserar förutsättningarna i en programhandling. Här anges vilka krav som ska gälla, normalt med hänvisning till en ljudklass (se vidare i avsnitt 4.1), eventuella avsteg eller tillägg samt motiveringar till dessa. Här anges även dimensionerande ljudnivåer utomhus (trafik m.m.) och inomhus (ljudalstrande verksamheter), samt omfattning av och ansvar för verifiering. Vidare bör en enklare riskanalys som beskriver möjligheter och risker med tänkbara konstruktioner ingå i detta skede • Del 2 ger anvisningar för projektering och förslag på tänkbara lösningar • Del 3 omfattar granskning av bygghandlingar, rumsbeskrivningar m.m. så att ljudmässigt väsentlig information är tillräcklig för att entreprenören ska kunna uppfylla kraven • Del 4 omfattar granskning av produktionen, verifiering av färdig byggnad och utfärdande av intyg för slutbevis


Del 1 - Program, förutsättningar, omfattning av verifiering a) Val av ljudklass, tillägg och avsteg Bestäm projektets programkrav, lämpligen genom att precisera ljudklass enligt standarderna SS 25267 (för bostäder) alter- nativt SS 25268 (för lokaler). Ljudklass C uppfyller samhäl- lets minimikrav på ljudförhållanden. Ljudklass A eller B kan väljas om bättre ljudförhållanden önskas. Ljudklass D kan i undantagsfall tillämpas i samband med ändringar eller tillfäl- liga verksamheter om andra väsentliga kvaliteter därigenom kan tillvaratas. Normalt krävs byggnadsnämndens tillstånd att bygga i ljudklass D. Genom att referera till ljudklassningsstan- darderna säkerställs att kraven formuleras på ett korrekt och enhetligt sätt. Om brukarnas behov är kända, så kan man värdera önske- mål om avsteg från eller tillägg till standardernas krav. Avsteg bör vara väl underbyggda och kunna motiveras. Notera att föreskriften i BBR alltid gäller, det vill säga att man måste kunna säkerställa tillfredsställande ljudförhållanden även då enskilda krav i standarderna frångås. Se avsnitt 4.4.1. I sam- band med att ljudklass och eventuella tilläggskrav fastställs, bör man också gå igenom byggherrens egna projekteringsan- visningar (om det finns sådana) samt bygglovet. Kontrollera att inget tilläggskrav strider mot BBR eller vald ljudklass. Exempel på tillfällen då konflikter mellan ljudkrav och andra egenskapskrav kan uppstå är:


- byggnadens föreskrivna maxhöjd kan överskridas då valda/ önskvärda bjälklag och golvbeläggningar som måste göras tjocka för att klara ljudkraven


- överhöming mellan studie- eller arbetsplatser uppstår i öppna planlösningar där rumskiljande innerväggar inte kan användas på grund av flexibilitetskrav eller dylikt


- estetiska eller andra tekniska krav som är svåra att förena med den utformning som krävs för att uppfylla ljudkraven, t.ex. stora fönster mot en gata med tung trafik etc.


Utomhus: Bestäm dimensionerande ljudnivåer utanför byggnaden när byggnadens placering på tomt, form och planlösning är kända. I denna analys ska alla dimensionerande ljudkällor beaktas, såsom


- evenemangsområden, skolgårdar, diskotek och andra platser där höga ljudnivåer kan förväntas förekomma mer än sporadiskt


Ljudnivåer anges som ekvivalenta (tidsutjämnade) och maximalaA-vägda ljudtrycksnivåer enligt SS 25267 eller SS 25268. Från dessa ljudnivåer kan ljudisolering i yttervägg, fönster m.m. bestämmas. I avsnitt 4.4.4 ges exempel på hur dimensionerande ljudnivåer utanför fasad kan redovisas. Om uppgifter saknas kan mätningar eller beräkningar be- höva göras för att fastställa dimensionerande ljudnivå. Det är också lämpligt att kontakta verksamhetsutövaren (kommun, trafikverk eller industri) för att informera sig om eventuella planerade förändringar av verksamheten. I samband med utredningen kan det visa sig vara nödvändigt att ändra utform- ningen eller placeringen av bostäder eller lokaler för att kraven i detaljplanen och BBR ( eller en högre ljudklass som bygg- herren beslutat) ska kunna uppfyllas. Exempelvis kan husens form behöva ändras för att få en bättre skärmning mot trafik- buller på den ena sidan. Se vidare i Boverkets allmänna råd 2 .


Det kan även finnas skäl att beskriva vilka ljudnivåer som förväntas i omgivningen till följd av byggaktivitetema (s.k. byggbuller).


Inomhus: Då verksamheter som kan förväntas alstra störande ljud mer än sporadiskt inryms i byggnaden, ska konstruktioner dimen- sioneras för att kunna uppfylla ljudkraven. För dimensionering måste aktuella ljudnivåer vara kända. Det kan exempelvis gälla; • restaurang, pub, diskotek m.m. med förstärkt musik • sport- och fritidsanläggningar, tex. bowling och gymnastik • småskalig industriverksamhet, t.ex. tryckeri och verkstad.


c) Principiella lösningar som uppfyller ljudkraven Det finns normalt behov av att redovisa exempel på lösningar som uppfyller de ljudkrav som ställs, tex. för att tydliggöra förutsättningarna, få en rimlighetskontroll eller möjliggöra en första kostnadsuppskattning. Då exempel på lösningar lämnas ut i förfrågningsunderlag och liknande, är det väsentligt att beakta vilken typ av avtal som ska ingås med entreprenören, eftersom garantiåtaganden m.m. påverkas. För vissa upphand- lingsformer kan det vara lämpligt att redovisa flera alternativ eller att ange principer för lösningar. Dels betonar man då att det är en funktion som avses, dels låser man inte oavsiktligt förutsättningarna till en specifik utformning eller produkt.


\"d) Verifiering - vad, hur, när och av vem Vissa delar av verifieringen bör inordnas i den kontrollplan som erfordras enligt PBL, i samråd mellan den som är kvali- tetsansvarig enligt PBL och den sakkunnige. En viss hjälp kan man få av \"checklista - ljud\" som kan laddas ner från fören- ingen Sveriges byggnadsinspektörers webbplats (www.fsbi.se). Andra delar kan avse moment som går utöver samhällskraven, men som är väsentliga för att nå de mervärden som byggher- ren har beställt. I denna del av ljudskyddsdokumentationen ska det tydligt framgå vad som ska granskas, hur det ska göras, när det ska göras och av vem. Verifiering kan göras ge- nom en kombination av beräkningar, erfarenhetsbedörnningar, granskning av bygghandlingar, granskning på byggplatsen och mätningar i färdig byggnad. Om nya riskkonstruktioner identi- fierats under arbetet med ljudskyddsdokumentationen kan det finnas anledning att revidera kontrollplanen innan granskning sker. Se vidare i avsnitt 4 och 7, samt i rapporten från Bover- kets byggkostnadsforum \"Bostäder och nya ljudkrav\" 3 .\"


\"Byggsamråd och avtal - Byggsamrådet och upphandlingen utgör viktiga \"milstolpar\". För att projekteringen av bygg- handlingarna ska kunna fortgå smidigt bör alla parter vara överens om förutsättningarna för dimensioneringen och hur verifiering ska utföras. Dessa beslut kan dokumenteras i samrådsprotokollet och/eller i avtalet mellan byggherren och entreprenörerna. Förändringar i senare skede kommer med stor sannolikhet att innebära ökade kostnader.\"


I denna del utarbetas anvisningar till projektörerna, så att deras lösningar i samverkan har förutsättningar att uppfylla ljudkraven. Här bör ingå; • kompletterande anvisningar avseende konstruktioner eller detaljer som inte har behandlats i tidigare skede, • en granskning av konstruktioner och produkter som före- slås av projektörerna eller • en byggnadsdelsöversikt som redovisar översiktligt vilka konstruktioner som har fastställts och eventuellt även vilka ingångsdata som har använts för beräkningar


För att kunna ge rätt anvisningar och utvärdera föreslagna konstruktioner bör erfarenhetsmässiga bedömningar och beräkningar genomföras av kritiska konstruktioner och rums- typer i den planerade byggnaden. Dessa bedömningar och beräkningar kan omfatta: • luftljudsisolering (väggar, bjälklag och dörrar) • stegljudsisolering (bjälklag och trappor) • fasadisolering (tak, ytterväggar, bröstningar, fönster, föns- terdörrar och uteluftdon) • installationsbuller, stomljud (maskiner, inredning, kanalisa- tioner, fundament och infästningar) • rumsakustik ( efterklang, ljudabsorption och ljudutbredning i stora rum) • ljudnivåer utomhus, vid fasad samt på uteplatser ( om så- dana uppgifter har begärts)


\"I samband med att lösningar och anvisningar förs in i bygg- handlingarna kan det vara praktiskt att ha markeringar på rit- ningarna var detaljutförandet har stor betydelse för att uppnå ljudkraven. Ljud från installationer kan kräva speciell samordning eftersom dessa projekteras och levereras av olika aktörer. Det är lämpligt att byggherren anger vem som har ansvaret för att denna samordning genomförs. Principer för dimensionering och rekommenderade säkerhetsmarginaler anges i BBR avsnitt 2:3 respektive i handbokens avsnitt 4.4.2. Ingångsvärden för byggnadsdelar, se avsnitt 5. Riskmoment vid produktion, se avsnitt 6. När det gäller ändringar i befintliga bostadshus, eller vid ändrad användning av lokaler: en översikt över ett stort antal vanliga konstruktioner i den befintliga 1900-talsbebyggel- sen finns i rapport från SBUF \"Ljudisolering i bostadshus byggda 1880 - 2000\"4. Här redovisas ljudisoleringsvärden för konstruktioner i tredjedels oktavband, både i befintliga konstruktioner och med två eller tre renoveringsaltemativ till dessa konstruktioner. Många praktiska exempel och il- lustrationer redovisas också i böcker av åkerlöf 5 , Bodlund6, Björkman m.fl.7 samt i ett antal informationsblad från Formas (Byggforskningsrådet). 8\"


4 Ljudisolering i bostadshus byggda 1880-2000. Praktiska erfarenheter och indata för beräkningar (SBUF projekt 11254, Sveriges Byggindustrier rapport 0405). ISSN 1402-7410. Simmens, C. Beställs på www.bygg.org/publ_fou_material.asp.


Björkman K, Blomquist S, Nyman H, Thorselius M. Ljudisolering i bostadshus byggda före 1930. Byggforskningsrådet T3:1999. ISBN 54058325 Ekstrand, C-G. Ljudisolering i bostadshus byggda på 1950-talet. Byggforskningsrådet T4: 1999. ISBN 54058333 Ekstrand, C-G. Ljudisolering i bostadshus byggda på 1960-talet. Formas förlag rapport T2:2002 ISBN 54058899. Blomquist S, Danielsson S.


Beräkning av ljudiso- lering kan göras med beräkningsprogram som bygger på SS-EN 12354. Programmen väger sam- man ljudegenskaper för olika byggnadsdelar till ett värde som gäller för rum i byggnaden.


När bygghandlingama ska fastställas så granskas att de konstruktioner, detaljer och anvisningar som beskrivs under föregående punkt blivit rätt införda. Granskningen kan göras antingen av projektörerna i sam- band med deras egenkontroller, eller av den sakkunnige.


Funktioner i färdig byggnad verifieras i den omfattning som har fastställts i programskedet, med hjälp av • okulärbesiktningar, där man granskar att utförande ser ut att överensstämma med anvisningarna i bygghandlingarna, t.ex. vid anslutningar mellan olika byggnadsdelar • granskning av att anvisade produkter är rätt skyltade (t.ex. dörrar, mobilväggar, undertak, fönster och uteluftsintag) • enkla täthetsprov, som indikerar att tätningar i öppnings- bara eller flyttbara konstruktioner fungerar som avsett (t.ex. tamburdörrar och fönster) • fältmätningar av ljudisolering och ljudnivåer


Många kontroller av utförandet kan utföras av entreprenörens personal medan ljudmätningar bör utföras av ett företag med mätkompetens och vars resultat ev. granskas av den sak- kunnige. Omfattningen kan revideras under projektets gång beroende på hur processen har fungerat eller om entreprenad- formen har förändrats. Följande egenskaper kan behöva mätas i mer eller mindre omfattning: • luftljudsisolering (horisontellt, vertikalt och från trapphus) • stegljudsisolering (vertikalt och från trapphus) • fasadisolering • installationsbuller • rumsakustik, efterklangstider, inredning och ljudabsorbenter • trafikbuller utomhus (utanför fasad och på uteplatser)