Olika djurarter har olika krav på öppenhet för att nyttja passagen. Formel för att räkna ut öppenhet: Passage under väg= höjd*bredd/passagens längd Passage över väg=bredd/längd.


Regelverk, föreskrifter och allmänna råd

I öppenhetsindex är höjd, bredd och längd de mått passagen har sett ur djurens perspektiv.


öppet landskap Landskap som inte har skogsvegetation i vägens närhet.


övergångs- kurva Kurvbåge med kontinuerligt varierande krökning. Klotoid är en typ av övergångskurva.


övergångsställe Del av en väg som är avsedd att användas av gående för att korsa en körbana eller en cykelbana och som anges med vägmarkering eller vägmärke.


Ett övergångsställe är bevakat om trafiken regleras med trafiksignaler eller av en polisman och i annat fall obevakat.


överlednings- plats Anordning i mittremsa för tillfällig överledning av trafik från den ena vägbanan till den andra.


övre ytterslänt Den övre delen av en ytterslänt som har en brytningspunkt för släntlutningen.


övrig länsväg Väg som har ett regionalt och lokalt intresse


Trafikverkets region beslutar om vägnummer (>500) och vägvisning.


övrig mark- eller vattentillgång Sådan mark- eller vattentillgång som inte är beskriven eller bedömd som vattenförekomst, men som ändå är värdefulla i kraft av att den ändå används för vattentäkt.


a avstånd mellan två fordon i rörelse, möte eller omkörning (m), avstånd mellan två trafikanter (m) (angående dimensionerande trafiksituation DTS)


A En utrymmesklass. En korsningstyp (enkel korsning utan trafiköar) Klotoid (m 2 )


ATK Automatisk trafiksäkerhetskontroll B En utrymmesklass.


En korsningstyp (enkel korsning med trafikö i sekundärvägen)


Ett hinder utsträckning längs vägen (fler i Krav 2022:001 VGU, avsnitt 7.3.3.2)


Bbsa Boggibuss med tvångsstyrd bakre boggiaxel Bf Förlängd normalbuss


Bl Ledbuss Br Måttet mellan beläggningskant på ramp och på motorväg vid rampnos Rotationsbredd vid skevning


C En utrymmesklass. En korsningstyp (korsning med trafiköar och vänstersvängskörfält) Cykeltrafik.


Cyklist eller rullstolsburen (ang. dimensionerande trafiksituation DTS) C r Rullfriktion (N/kg) d Andel av fordons tyngd på drivaxel (i formel för start i uppförsbacke)


dBA Decibel med index A, ett mått för ljudstyrka ∆E Tvärfallsdifferens (%-enheter)


ΔR Klotoidens inryckning (m) Dh Dimensionerande timme


Dh-Dim Dimensionerande timtrafikström under dimensionerande år (f/h) DTS Dimensionerande TrafikSituation


E Horisontell belysningsstyrka som medelvärde över ett vägområde Enhet är lux (lx).


E hs Halvsfärisk medelluminans (på ett vägområde) Enhet är lux (lx).


E En korsningstyp (signalreglerad korsning) E hs Halvsfärisk belysningsstyrka (i en punkt på ett vägområde) Enhet är lux (lx).


E min Lägsta belysningsstyrka på ett vägområde Enhet är lux (lx).


E sc,min Lägsta semicylindriska belysningsstyrkan (på ett plan ovan vägytan) Enhet är lux (lx).


E v Vertikal belysningsstyrka (vid en punkt) Enhet är lux (lx).


E v,min Lägsta vertikalbelysningsstyrkan (på ett plan ovan vägytan) Enhet är lux (lx).


f M Bibehållningsfaktor MF Förkortningen MF står för Maintenance factor.


Fs Utrymme för fri sikt som inte får inskränkas vid plankorsning g Normalacceleration (9,82 m/s 2 ). Upphöjt g ( g ) vinkelenheten gon. G Gångtrafik, gående h a Anordnad rälsförhöjning (mm) h avstånd mellan fordon/trafikanter i rörelse och ett minst 0,2 m högt hinder vid eller utanför vägbanan (angående dimensionerande trafiksituation DTS) h a Rälsförhöjning (mm) HE Beteckning för stolpar som klassas som High Energy absorbing i Lutning (m/m) I Breddökning av spårområde avseende spårets innersida (m)


If Inskränkningsfritt utrymme mellan två skymmande objekt.


IL Spårlängd som skyms av något som inskränker mer än 1,0 meters höjd av siktytan (m)


ISy Yta av inskränkningar som sammantaget skymmer siktytan vid plankorsning.


Iy Skymmande yta för en sammantagen inskränkning K Körbana Klöverbladsramp


K2 Inre körfält på fyrfältig väg. Annars körfältet närmast det yttre körfältet.


L Medelluminansen på vägytans körbana Enhet är candela per kvadratmeter (cd/m2).


l (liten bokstav) Stående tung-trafik-fordon (angående dimensionerande trafiksituation) Indirekt ramp


L Tung trafik i rörelse (angående dimensionerande trafiksituation). Längd (m)


Lastbilsprioritering i LHOVRA. (Funktionen kan ersättas med B=Buss-, K= Kolonn-, Kö=Körprioritering)


La Avfartssträckas längd på avfart i trafikplats (m) Lbm Minibuss


LE Beteckning för stolpar som klassas som Low Energy absorbing


Lin Inledningssträckans längd på avfart i trafikplats (m) Lmod Lastbil med släpvagn av modultyp


Los Oljebil. Sopbil Lp Siktlängd i korsning från vägmitt på sekundärväg längs primärväg (m)


Parallellsträckans längd på avfart i trafikplats (m)


Lps Lastbil med påhängsvagn eller släpvagn L r Ramplängd för spårväg (m)


Lr Retardationssträckas längd på avfart i trafikplats (m)


Ls Skogsbil Längd vid korsning från fordonsförares ögonpunkt på sekundärvägen till närmaste primärvägskant Längd på spärrsträcka i trafikplats


Lu Utryckningsfordon Lö övergångssträckas längd på avfart i trafikplats (m) L ök Längd på övergångskurva för spårväg (m)


O Olycksreduktion i LHOVRA p (liten bokstav) Stillastående personbil (angående dimensionerande trafiksituation DTS) P Personbil (i rörelse)


Qh Flöde i högerfältet (f/h) Qmc Motorcykelflöde (f/h)


QB Bussflöde (f/h) QL Flöde av lastbilar och lastbilskombinationer (f/h)


R Radie, horisontalradie (m) Rödkörningskontroll i LHOVRA Rh Horisontalradie (m)


R i Innerradie (för cirkulationsplats resp. körbanekant i kurva) (m)


R EI Omgivningsljus EIR Förkortningen EIR står för edge illuminance ratio.


R G,L Maximalt bländtal GR L CIE 112:1994, Glare evaluation system for use within outdoor and area lighting. Förkortningen GRL står för Glare rating limit.


S b Bromssträcka (m) S ed Stötvärde, ex. S ed, 300 stötvärde för 300 överfarter vid gupp (MPa) SR Stödremsa


STH, sth Största tillåtna hastighet på spårväg och på järnväg (km/h)


Sv, SV Dimensionerande synbarhetsvinkel=1 bågminut


TEN-T Det transeuropeiska transportnätverket TrF Trafikförordning (1998:1276) u Avstånd mellan uppställt fordon och vägbanekant (m) U Skevningsutjämningssträcka (m)


U 0 Total likformighet (av vägytans luminans, belysningsstyrka på vägområdet eller halvsfärisk belysningsstyrka) Vid luminans används begreppet luminansjämnhet.


Vid belysningsstyrka används begreppet belysningsstyrkans jämnhet. Indexet o står för overall uniformity.


U 0w Luminansjämnhet i vått väglag (av vägytans luminans)


U l Luminanslikformighet på körbanan UK Dimensionerande utrymmesklass v avstånd mellan fordon/trafikanter i rörelse och vägbanekant (med eller utan kantstöd), (avgående dimensionerande trafiksituation) (m)


Hastighet, punkthastighet (i t.ex. friktionsformel resp. accelerationförmåga) (m/s, km/h)) Vav Hastighet på avfart (km/h)


\"V 1 , V 2 \"Frånhastighet\",\"tillhastighet\" (i beräkning av bromssträcka) (km/h) v dim Dimensionerande hastighet för spårväg\"


V dim Dimensionerande hastighet för personbil i cirkulationsplats.


VGU Vägars och gators utformning VH Variabel hastighet


Vi Inre vägren (angående ramp och dimensionerande trafiksituation) VI Mått på fordonsinträngning vid räckespåkörning


Vm Mittvägren VR Referenshastighet (km/h). Anges VRXX där XX är aktuell hastighet. VViS Trafikverkets väderinformationssystem ω ändring av rotationsvinkel per tidsenhet ((m/m)s) W Arbetsbredd för vägräcke


Y Breddökning av spårområde avseende spårets yttersida (m) åDT årsdygnstrafik (f/d)


åDT-Dim Dimensionerande årsdygnstrafik (f/d) öh Dimensionerande ögonhöjd (m) öp ögonpunkt


a avstånd mellan två fordon i rörelse, möte eller omkörning, avstånd mellan två trafikanter h avstånd mellan fordon/trafikant i rörelse och ett minst 0,2 m högt hinder vid eller utanför vägbanan. l Stillastående lastbil eller buss


L Lastbil eller buss i rörelse p Stillastående personbil


P Personbil i rörelse u Avstånd mellan uppställt fordon och vägbanekant v avstånd mellan fordon/trafikant i rörelse och vägbanekant (med eller utan kantstöd)


L Lastbilsprioritering. (Funktionen kan ersättas med B=Buss-, K= Kolonn-, Kö=Körprioritering) H Huvudledsprioritering


L Medelluminansen på vägytans körbana Enhet är candela per kvadratmeter (cd/m2). U l Luminanslikformighet på körbanan f TI Tröskelvärdesökning Förkortningen TI står för threshold increment.


R EI Omgivningsljus EIR Förkortningen EIR står för edge illuminance ratio.


E Horisontell belysningsstyrka som medelvärde över ett vägområde Enhet är lux (lx).


E min Lägsta belysningsstyrka på ett vägområde Enhet är lux (lx).


E hs Halvsfärisk belysningsstyrka (i en punkt på ett vägområde) Enhet är lux (lx).


E hs Halvsfärisk medelluminans (på ett vägområde) Enhet är lux (lx).


U 0 Total likformighet (av vägytans luminans, belysningsstyrka på vägområdet eller halvsfärisk belysningsstyrka)


Vid luminans används begreppet luminansjämnhet. Vid belysningsstyrka används begreppet belysningsstyrkans jämnhet. Indexet o står för overall uniformity.


E sc Semicylindrisk (halvcylindrisk) belysningsstyrka (i en punkt) Enhet är lux (lx).


E sc,min Lägsta semicylindriska belysningsstyrkan (på ett plan ovan vägytan) Enhet är lux (lx).


E v Vertikal belysningsstyrka (vid en punkt) Enhet är lux (lx).


E v,min Lägsta vertikalbelysningsstyrkan (på ett plan ovan vägytan) Enhet är lux (lx).


f M Bibehållningsfaktor MF Förkortningen MF står för Maintenance factor.


U 0w Luminansjämnhet i vått väglag (av vägytans luminans)


R G,L Maximalt bländtal GR L CIE 112:1994, Glare evaluation system for use within outdoor and area lighting. Förkortningen GRL står för Glare rating limit.


Grundvärden är förutsättningar för kraven i VGU och delas in i grundvärden för trafikmiljön, gående, cyklister, fordon, förare och passagerare samt för spårvagn. Grundvärden för trafikmiljön


Friktion Friktion är ett grundvärde i VGU för att bestämma: • största längs- och snedlutning med hänsyn till bilars bromsning och start i backe • största skevning i horisontalkurva med hänsyn till risken att bilar glider i sidled • erforderlig sikt för att fordon ska kunna stanna inför hinder på vägbanan i vertikal- och/eller horisontalkurva • minsta horisontalkurvor.


Total friktion Friktionstal är kvoten mellan friktionskraft och normalkraft mellan hjul och vägbana. Den totala friktionen kan uppdelas i en radiell del, sidofriktion, och en tangentiell del, bromsfriktion.


Dimensionerande friktionstal för total friktion, bromsfriktion och sidofriktion ges i Figur 5.1


Observera att friktionstalen endast gäller vid resp. hastighet och ej utgör medelvärden från aktuell hastighet till stopp.


Dimensionerande friktionstal f motsvarar ca 2/3 av uppmätta friktionsvärden på relativt nybelagda vägar med bra däck vid vått väglag och låsta hjul. f = 0,62 x EXP(-0,0063 x V)


I VGU används som dimensionerande friktionstal i vissa fall ¾ av uppmätta friktionsvärden (gäller exempelvis ombyggnad eller lägsta standard för att en väg kan behållas utan åtgärd).


Sidofriktion och sidoacceleration Sidofriktionen eller sidoaccelerationen är den del av den totala friktionen som förare normalt utnyttjar under körning i kurva. Sidofriktion är ett grundvärde i VGU för att: • bedöma fordons hastighetsnivå i horisontalkurvor • bestämma minimivärden för radier i horisontalkurvor vid samtidig bromsning


Dimensionerande friktionstal för sidofriktion för val av horisontalradier ges i figuren ovan.


Bedömning av hastigheter vid körning i små radier som i korsningar och ramper görs för två körsätt, mjukt och hårt.


Sidoacceleration är sidofriktionen multiplicerad med 9,82 m/s 2 .


Dimensionerande sidofriktion f s är: f s = 0,28 x EXP(-0,0096 x V) V = hastighet (km/h)


Bromsfriktion är den del av den totala friktionen, som utnyttjas vid inbromsning. Bromsfriktionen är ett grundvärde i VGU för att beräkna stoppsiktssträckor och bromssträckor på avfarter i trafikplatser m.m.


Fullt utnyttjad bromsfriktion motsvarar en mycket hård inbromsning. Vid bedömning av bromssträckor vid normal körning, till exempel på avfartsramper och vid inbromsning i korsningar, används mjukare inbromsningsförlopp.


Dimensionerande friktionstal för bromsfriktion ges i Tabell 5.1.


Retardationen är bromsfriktionstalet multiplicerad med tyngdaccelerationen g = 9,82 m/s 2 .


Vid överslagsmässiga beräkningar för bromssträckor utnyttjas de i Tabell 5.1 angivna bromsfriktionstalen alternativt medelretardationer. Med bromsfriktionstal avses viktade medelvärden av bromsfriktionstalen från en hastighet (V 1 ) till en annan hastighet (V 2 ). Bromssträckan erhålls enligt formeln:


Dimensionerande bromsfriktion f b är: f b = 0,55 x EXP(-0,0057 x V) V = hastighet (km/h)


Från V 1 (km/h) till V 2 (km/h). Tabell 5.1 Bromsfriktionstal (f b )och medelretardation för horisontell väg


Spårvägstrafik Bromslängd för spårvagn utgår från retardation 1,2 m/s 2 .


Start i uppförsbacke Vid start i motlut ska tillgänglig friktion vid fordonets drivaxel kunna övervinna tyngdkraftens komposant på grund av lutning och rullmotstånd, Figur 5.2 .


I Figur 5.3 har största startlutning vid olika friktion och andel tyngd på drivaxeln beräknats för dimensionerande rullfriktion 0,11 N/kg. Med figurens hjälp kan framkomligheten beskrivas för olika branta lutningar i dåligt väglag. Friktionstal 0,1 motsvarar våt is, 0,3 sand eller dubbdäck på packad snö. Andel tyngd på drivaxeln varierar mellan ca 0,20 för extremt lastad lastbilskombination och ca 0,50 för personbil.


Exempel: Beräkna maximal lutning för start i backe för en tvåaxlig lastbil med släpvagn. Fordonsekipaget väger 37 ton med 10 tons belastning på drivaxeln, dvs d= 10/37=0,27 Vägbanan består av packad snö, som är nysandad vilket innebär att friktionen är f = 0,3.


Den maximala lutningen fås ur diagrammet till ca 7 %.


Figur 5.3 Beräkning av startlutning Kraftekvationen har utnyttjats för att bestämma maximala längslutningar för vägar. Dimensionerande andel tyngd på drivaxeln har då valts till en fjärdedel av fordonets totala tyngd (d=0,25) och det lägsta friktionstalet i uppförsbacke till 0,3.


Siktobjekt i vägrummet Siktobjekt är grundvärde i VGU för att bestämma sikt i olika trafiksituationer. Trafikanterna måste ha överblick över vägrummet för att kunna observera och identifiera siktobjekt och sikthinder som: • andra trafikanter, t.ex. mötande, korsande eller upphinnande, som man måste se för att kunna samspela med • hinder på vägbanan, t.ex. föremål som man måste se för att kunna bromsa eller väja för • trafikanordningar, t.ex. vägmärken, vägmarkeringar och trafiksignaler • hinder utanför vägbanan, t.ex. i siktområden i vägkorsningar, som man måste kunna se över.


Figur 5.4 Exempel på siktobjekt i vägrummet VGU använder följande siktobjekt för siktberäkningar, se Tabell 5.2.


Tabell 5.2 Siktobjekt för att bestämma siktsträckor


Motorfordon Motorfordons prestanda och egenskaper som: • utrymmesbehov vid sväng i korsning och körning på sträcka • stabilitet • accelerations- och bromsförmåga • bränsleförbrukning • avgasutsläpp har avgörande betydelse för utformning av väganläggningar


VGU definierar fordonsparken med 18 typfordon, vilka valts så att de täcker dimensionerande egenskaper hos vanliga personbilar, bussar, lastbilar och lastbilskombinationer, se Tabell 5.3. Tabell 5.3 Sammanställning av typfordon


Elva typbussar visas i Figur 5.5 med kommentarer om specifika fordonsegenskaper.


Typfordon är grundvärden i VGU för att dimensionera och utforma väg- och gatusektioner, korsningar, rastanläggningar m.m.


Utsläpp av koldioxid och luftföroreningar har avgörande betydelse vid utformning av väganläggningar. Faktorer som påverkar utsläppen är främst referenshastighet, hastighetsefterlevnad (självförklarande väg), korsningstyp, fartdämpande åtgärder och utformning i övrigt som ger jämna hastigheter.


Det bör observeras att utöver de bredder som angivits nedan får lastbilar och bussar ha speglar som skjuter ut från fordonets sida. Utrymme för dessa förutsätts finnas inom den hinderfria bredden.


Figur 5.5 Elva vanligt förekommande typbussar Ledbuss typ 1=Typfordon Bl


Förlängd normalbuss=Typfordon Bf Småbuss=Typfordon Bs Obs! Stort bakre överhäng ger stor sveparea.


I vissa modeller sitter föraren lågt. Det ger sämre sikt än normalt, särskilt över backkrön.


Kortare axelavstånd och mindre bredd än normalbuss. Obs! Markfrigång kan vara endast 0.25 m.


Stort axelavstånd ger nästan samma vändradie som normalbuss. Obs! Markfrigång endast 0.25 m.


Boggiens teoretiska tyngdpunkt ligger på 1/3 avstånd från den främre boggieaxeln.


Boggiens teoretiska tyngdpunkt ligger på på den främre boggieaxeln.


Avstånd bakaxel - front, 8.6 m. Obs! Markfrigång kan vara endast 0.25 m.


Tvångstyrda hjul på bakaxel. Obs! Stort bakre svep i vissa lägen. Obs! Markfrigång kan vara endast 0.25 m.


Stel bakaxel. Obs! Markfrigång kan vara endast 0.25 m.


Avstånd bakaxel - front, 9.1 m. Obs! Vid körspårskontroll tillägg ca 0.3 m körvidd i fronten vid korsningskurvor.


Det finns fordonskombinationer som kräver större utrymme än det största typfordonet, framför allt vid sväng i korsning. Dessa fordon kan oftast ta sig fram i korsningarna med mindre sämre utrymmesklass och lägre hastighet än typfordonen. Ibland behövs ändå en särskild utredning som underlag för dimensionering av korsningar som trafikeras med specialfordon. I sådana fall bör kontroll ske med körspårsprogram.


Efter Sveriges EU-inträde tillåts ett 25,25 m långt fordonståg (dragbil och påhängs- eller släpvagn), Lmod. Detta godkänns om det kan köra i en cirkel med inner- och ytterradier 2,0 och 12,5 m. Avståndet från fordonets front till centrum på bakersta hjulet får vara högst 22,5 m. Avståndet mellan centrum på släpvagnens främre och bakre hjulkombination får vara högst ( . . ) (( . / ) 1 2 5 0 2 04 5 3 0 2 2 2    L , där L är påhängsvagnens bredd, se Figur 5.2. Vid L=2,6 m blir värdet 8,1 m.


Följande typfordons geometrier har valts för att representera grupper av fordon, som finns i många modeller med varierande mått och prestanda.


I avsnitt 5.2.2 Dimensionerande trafiksituation för motorfordon (DTS)ges grundvärden för accelerationsprestanda.


Generella värden för hjulutslag för lastbilar och bussar kan ses i Tabell 5.4.


\"Tabell 5.4 Maximalt hjulutslag samt värden för hjulutslag per rattvarv och \"Lock-to-lock time\", För användning vid parametersättning av körspårsprogram\"


5.2.1.1 Vänddiameter kan liknas vid vändning mellan två trottoarer. Vid beräkning av  vändradie och körvidd för oledade fordon har maximalt rattutslag på 42,5˚ använts och  för beräkning av vänddiameter och körvidd för ledade fordon har ett maximalt  rattutslag på 40˚ använts. En andra begränsning finns också vid beräkningen för  ledade fordon, att släpet inte tillåts backa vid svängningsrörelsen. Personbil P


Typfordon P är personbilar och övriga bilar med motsvarande storlek och prestanda,  se Tabell 5.5.


Tabell 5.5 Mått och prestanda för typfordon P, exempel


Figur 5.7 Mått för typfordon P Mått och prestanda för typfordon P används för att utforma vägsektioner, korsningar och vändplatser, parkeringsplatser, etc.


Personbil med husvagn Ph Typfordon Ph är en personbil med husvagn eller vanlig släpvagn. Typfordon Ph:s mått och prestanda kan användas i för att dimensionera uppställningsytor på rastplatser etc.


Typfordon Ph är en större personbil än typfordon P med stor husvagn enligt Figur 5.8


Minibuss Lbm Typfordon Lbm är minibussar och små lastbilar. Typfordon Lbm:s mått och prestanda används i VGU för att dimensionera kollektivtrafikanläggningar etc.


Typfordon Lbm är ett fordon med mått enligt Figur 5.9.


Oljebil, sopbil Los Typfordon Los är oljebil, sopbil och liknande för distribution till och från  bostadsområden.


Typfordon Los:s mått och prestanda används för att dimensionera enskild körvägs  anslutning till allmän väg.


Typfordon Los är ett fordon med mått enligt Figur 5.10.


Tunga lastbilar och normalbussar Lbn Typfordon Lbn är tunga lastbilar och normalbussar. Tunga, två- till fyraxliga lastbilar och normalbussar finns i flera modeller. Tunga lastbilar är vanligen kortare än normalbussar och har kortare överhäng fram.


Typfordon Lbn:s mått och prestanda används bl.a. för att utforma sektioner och korsningar (kanalbredder, korsningskurvor, refugplacering etc), beräkna siktsträckor för bussar och för att utforma kollektivtrafikanläggningar.


Typfordon Lbn är ett fordon med mått enligt Figur 5.11 .


Förlängd normalbuss Bf Typfordon Bf är en förlängd normalbuss.


Typfordon Bf:s mått och prestanda används för att utforma  kollektivtrafikanläggningar.


Typfordon Bf är ett fordon med mått enligt Figur 5.12 .


Boggibuss Bb Typfordon Bb är en buss med boggi bak.


Typfordon Bb:s mått och prestanda används i VGU för att utforma korsningar (kanalbredder, korsningskurvor, refugplacering etc.) och kollektivtrafikanläggningar.


1) När endast främre axeln på boggin är drivande ligger teoretiska tyngdpunkten på 1/3 av avståndet mellan boggins axlar. Figur 5.13 Mått för typfordon Bb


Boggibuss Bbsa Typfordon Bbsa är en buss med tvångsstyrd bakre boggiaxel.


Typfordon Bbsa:s mått och prestanda kan användas istället för Bb för att utforma korsningar (kanalbredder, korsningskurvor, refugplacering etc.) och kollektivtrafikanläggningar.


Typfordon Bbsa är ett fordon med mått enligt Figur 5.14.


Ledbuss Bl Typfordon Bl är en ledad buss. Vissa modeller har tvångsstyrd bakaxel. Typfordon  Bl:s mått och prestanda används för att utforma kollektivtrafikanläggningar, särskilt  avseende hållplatslängd.


Lastbil med påhängsvagn eller släpvagn Lps Typfordon Lps är dragbilar med påhängs- eller släpvagn. Utrymmesbehov vid körning i kurva beror på ett komplicerat sätt av axelplacering och -antal, ekipagets ledpunkter och körstrategi. En 24 meter lång dragbil med 3-axlig släpvagn har ungefär samma utrymmesbehov vid sväng i korsning som en 16 meter lång dragbil med påhängsvagn. En 24 meter lång kombination med 4-axlig släpvagn kräver vanligen något större utrymme.


Det finns fordonskombinationer, som kräver större utrymme än typfordon Lps vid sväng i korsningar. Ett exempel är lastbil med 4-axlig släpvagn för skogstransporter. Ett annat är s.k. långgodsfordon, som utgörs av dragbil med påhängsvagn med ekipagelängd 16-24 meter. Vid flak med större längd än 13,5 meter har vanligtvis påhängsvagnen styrbar boggi, vilket minskar ekipagets utrymmesbehov.


Typfordon Lps:s mått och prestanda används för bl.a. detaljutformning av korsningar och breddökning i kurva.


Typfordon Lps är ett fordon med mått enligt Figur 5.16.


Skogsbil Ls Typfordon Ls är fordon för skogstransporter. Den största typen är en 3-axlig lastbil med 4-axlig släpvagn med en total ekipagelängd på 24 meter. En sådan kombination kräver normalt något större utrymme vid sväng i korsning än typfordon Lps.


Typfordon Ls mått och prestanda används för att utforma skogsvägsanslutningar till allmän väg.


Typfordon Ls är ett fordon med mått enligt Figur 5.17.


Traktor med släp Ts Typfordon Ts är en jordbrukstraktor med släp.


Typfordon Ts mått och prestanda används för att dimensionera enskild körvägs  anslutning till allmän väg, fri höjd vid vägportar etc.


Typfordon Ts är ett fordon med mått enligt Figur 5.18.


Skördetröska S Typfordon S är en skördetröska. Typfordon S mått och prestanda används i VGU för  att dimensionera enskild körvägs anslutning till allmän väg, fri höjd och bredd vid  vägportar etc.


Skördetröska S är ett fordon med mått enligt Figur 5.19.


Lastbil med släpvagn av modultyp Lmod Typfordon Lmod är fordonståg av modultyp utformade enligt de nya EU-reglerna.  Fordonet är uppbyggda av ett dragfordon samt en dolly med släpvagn.  Utrymmesbehov vid körning i kurva beror på ett komplicerat sätt av axelplacering och  -antal, ekipagets ledpunkter och körstrategi.


Typfordonet har mindre utrymmesbehov i korsningar än typfordon Lps. Det kan  användas i VGU för kontroll av längder på kömagasin, P-fickor o.d. samt för  vändplatser.


Typfordon Lmod är ett fordon med mått enligt Figur 5.20.


Specialfordon Lspec Typfordon Lspec är fordon för specialtransporter. Lspec är störst bland typfordonen med en 3-axlig lastbil med 4-axlig trailer med en total ekipagelängd på 19,0 meter.


Detta specialfordon kan liknas vid en grävmaskintrailer. Fordonets framkomlighet begränsas ytterligare beroende på en frigångshöjd på endast ca 0,25 m. Fordon över denna längd har dock ofta styrbara bakre axlar, vilket gör att de reducerar sitt utrymmesbehov.


Typfordon Lspec mått och prestanda kan användas vid korsningar där det frekvent kan uppstå problem med längre specialfordon. Typfordonet bör då kunna ta sig igenom korsningen genom att utnyttja trafiköar, ytor för GCM-trafik o.d.


Utryckningsfordon Lu Typfordon Lu är ett fordon som beskriver det utryckningsfordon som har störst  utrymmesbehov. Fordonet som beskrivs är stegbil.


Typfordon Lu:s mått och prestanda kan användas vid dimensionering av gårdsytor,  gränder etc. där utryckningsfordon måste kunna ta sig fram.


Typfordon Lu är ett fordon med mått enligt Figur 5.22.


Driftfordon Ldrift Driftfordon, Ldrift, är ett nytt fordon som beskriver det driftfordon som har störst  utrymmesbehov.


Typfordon Ldrift:s mått och prestanda kan användas vid dimensionering av  driftvändplatser och (katastroföverfarter). Vid mindre vägar som GCM-vägar bör  driftfordonet ha en maximal bredd av 3,5 m på landsbygden och 3,2 m i tätorter.


Typfordon Ldrift är ett fordon med mått enligt Figur 5.23.


Motorcykel mc och Moped Mop Grundvärden fordon motorcykel och moped: Tabell 5.6 Mått för moped samt motorcykel


Måtten ovan anger 85-%, vilket innebär att 85 % av samtliga motorcyklar faller innanför de angivna måtten. Grundvärden förare av motorcykel och moped:


Tabell 5.7 Mått för förare av moped samt motorcykel, förklaring se Figur 5.24 6


Figur 5.24 Förklaring till mått för Moped samt Motorcykel


Dimensionerande trafiksituation för motorfordon (DTS)


En vägs/gatas bredd kan bestämmas utifrån vilken trafiksituation som den normalt ska klara av vid en vald referenshastighet VR och utrymmesklass A-C samt vilken situation som ska klaras av vid enstaka tillfällen, då med lägre utformningsstandard. Nedanstående tabell redovisar de avstånd som bedömts behövas mellan motorfordon och mellan motorfordon och olika förekomster vid väg-/körbanekant. Betydelsen av a, h, u och v visas i Figur 5.25. Gemena bokstäver för fordonet betyder att det står stilla.


* Sidoavståndsmåttet för spårväg måste alltid även uppfylla kraven för fria rummet enligt respektive stads regelverk.


Motsvarande avstånd för gående och cyklister finns i Tabell 5.17.


Förklaringar: u: Avstånd mellan uppställt fordon och vägbanekant v: avstånd mellan fordon i rörelse och vägbanekant (med eller utan kantstöd) h: avstånd mellan fordon i rörelse och ett minst 0,2 m högt hinder vid eller utanför vägbanan. a: avstånd mellan två fordon i rörelse, möte eller omkörning C: cyklist, eller rullstolsburen G: gående P: Personbil i rörelse p: Stillastående personbil L: Lastbil, buss eller spårvagn i rörelse l: Stillastående lastbil eller buss


Figur 5.25 Sidoavståndsmått vid bestämning av dimensionerande trafiksituation


Acceleration Fordons accelerationsförmåga bestäms främst av förhållandet mellan fordonets vikt och motorns effektiva dragkraft, massa/effekt-talet, samt i högre hastigheter också av fordonets aerodynamiska utformning. Accelerationen bestäms i de flesta trafiksituationer mer av förares beteende, se avsnitt 5.3 Grundvärden för förare och passagerare.


Accelerationsförmågan är ett grundvärde i VGU för att dimensionera accelerationssträckor på påfarter i trafikplatser, bestämma hastighetsprofiler för vägavsnitt m.m.


Accelerationsförmågan för ett fordon vid en viss hastighet och lutning ges av kraftekvationen om fordonets egenskaper definierats:


Grundvärden för typfordon P, Bl och LPs ges i Tabell 5.9 .


Tabell 5.9 Grundvärden vid bestämning av accelerations-förmågan för typfordon P, Bl och Lps


Dragkraften (effekt/massa-talet), och därmed även accelerations- och retardationsförlopp, för typfordon Lps är uppdaterat i enlighet med mätningar från 1994. övriga uppgifter avser fordonsparken i början av 1970-talet.


Accelerationsförmågan illustreras i Figur 5.26, Figur 5.27, Figur 5.28 och Figur 5.29. De kan användas för att konstruera hastighetsprofiler för att analysera effekter av vertikal linjeföring.


Siktsträckan vid halvljus är mellan 84 - 121 m vid halvljus och vid helljus 143 - 278 m med 3 lux på vägbanan.


85-percentilen för halvljus är 91 m och för helljus 164 m.


Minsta tillåtna höjd för underkant halvljus är 0,50 m.


Dimensionerande strålkastarhöjd är 0,6 m. För bromsljus finns två dimensionerande  nivåer; lågt bromsljus 0,35 m och högt placerat bromsljus 1,20. (år 2015 bedöms  mellan 93 och 95 % av samtliga personbilar ha högt placerat bromsljus.)


Strålkastar- och bromsljushöjd är grundvärden för att beräkna omkörningssikt och  stoppsikt.


Figur 5.30 Strålkastarhöjd och bromsljushöjd För bussar är strålkastarhöjden ca 1,0 m.


Ljusspridning varierar mellan 0,75°–0,85° som grundvärde har 0,85° valts, se Figur 5.31 .


Figur 5.31 Ljusspridning Ljusspridning används tillsammans med strålkastarhöjd för att bestämma minimiradier i konkava vertikalkurvor, se Figur 5.32.


Figur 5.32 Princip för beräkning av konkav vertikalradie


5.3 Grundvärden för förare och passagerare Förares och passagerares attityder, förmåga och beteende beskrivs med: • hastighet i kurva • retardation och acceleration • vertikalacceleration • ryck och stöt • modell för sidoförflyttning • rotation • ögonhöjd • synbarhetsvinkel • reaktionstid • händelsetäthet • synbarhet.


Hastighetsbeteende i kurva Bilars hastighet i kurva är ett grundvärde för att bestämma radier i horisontalkurvor och förutsättning för att beräkna hastighetsprofiler etc. R≥V²/g x (fs ± E)


\"Där: R= horisontalradie (m) V= hastighet (m/s) g= normalacceleration (9,82 m/s²) fs= sidofriktionskoefficient E= skevning (m/m), negativ (–) vid \"felskevat\" Dimensionerande sidofriktion fs är:\"


Hastighet i stora horisontalkurvor Hastighet för typfordon P och Lps, vid olika vägbredder och referenshastigheter under dagsljus och goda väglagsförhållanden ges i Figur 5.33, Figur 5.34 och Figur 5.35.


Figur 5.37 Dimensionerande hastighet i horisontalkurvor, VR 50–110 km/h


Hastighet i horisontalkurvor med små radier Hastighet i horisontalkurvor med små radier bedöms med Figur 5.38 eller Figur 5.39.


Figur 5.39 Personbilars val av hastighet i små radier i korsningar och ramper


Figuren redovisar två körsätt och 3 skevningsfall. Körsätten är: mjukt hårt, vilket motsvarar ett 50 % större sidokraftsuttag


Normalt används 0 % skevning för bedömning av hastigheter.


\"Exempel: Hastigheten i en kurva med radie R 50 m varierar från drygt 30 km/h vid mjukt körsätt och med 5,5 % bakskevning till cirka 45 km/h vid hård körning och 5,5 % skevning åt \"rätt\" håll.\"


Retardation Bilars retardation är grundvärde i VGU för att dimensionera stoppsträckor samt bromssträckor på avfarter i trafikplatser och extra körfält för svängande trafik i korsningar.


Retardation för personbils- och lastbilsförare bedöms med Figur 5.40 och Figur 5.41 för olika körsätt.


Fyra körsätt beskrivs. Dessa är: • bromsning med dimensionerande bromsfriktion, dimensionerar stoppsikt • hårt, vilket innebär bromsning med 62,5 % av dimensionerande bromsfriktion • medel, vilket innebär bromsning med 50 % av dimensionerande bromsfriktion • mjukt, vilket innebär motorbroms ned till cirka 80 km/h och sedan successivt ökande retardation. Mjukt körsätt motsvarar genomsnittliga inbromsningar i korsningar.


Figur 5.41 Dimensionerande retardationsförlopp, samband mellan in- och uthastighet och bromssträcka vid olika bromsbeteenden. Exempel:


En inbromsning från 100 km/h till 60 km/h med mjukt körsätt kräver cirka 280 m – 80 m = 200 m


Följande retardationsnivåer bedöms normal, relativt hård och hård för biltrafik, se Tabell 5.10.


Tabell 5.10 Standardnivåer för retardation Retardation m/s 2 Hastighetsintervall Anmärkning 80-60 60-0


0-1,5 0-2,0 Normal bromsning, ej möjlig vid isväglag utan dubbdäck.


1,5-3,0 2,0-3,5 Relativt hård bromsning, ej möjlig vid vinterväglag utan halkbekämpning och/eller goda vinterdäck.


3,0-4.0 3,5-4,5 Hård inbromsning, ej möjlig vid vinterväglag.


Bromsning med hänsyn till stående busspassagerares säkerhet kräver betydligt lägre retardationsnivåer, se Tabell 5.11.


Tabell 5.11 Standardnivåer för retardation med hänsyn till stående busspassagerares säkerhet Retardation m/s 2 Hastighetsintervall Anmärkning


80-60 60-0 0-1,5 0-1,5 Normalt ingen olycksrisk för stående passagerare.


1,5-2,0 1,5-2,0 Viss olycksrisk för stående passagerare


2,0-3,0 2,0-3,0 Uppenbar olycksrisk för stående passagerare.


5.3.3 Accelerationsbeteenden i normala trafiksituationer


Bilars acceleration är grundvärde för att dimensionera accelerationssträckor på påfarter i trafikplatser och för att bestämma hastighetsprofiler för vägavsnitt.


Normala accelerationsbeteenden ges i  Tabell 5.12. För tunga fordon minskar accelerationsförmågan med ca 0,1 m/s 2 för varje procents uppförslutning, se närmare avsnitt 5.2 Motorfordon. Tabell 5.12 Normala accelerationsbeteenden


Figur 5.42 Dimensionerande accelerationsförlopp för personbil (P)


Vertikalacceleration Vertikalaccelerationen är ett fordons acceleration från krökningscentrum vid körning i vertikalkurva, se Figur 5.43. Vertikalacceleration är ett grundvärde i VGU för att dimensionera vertikalradier med hänsyn till bilförares och passagerares komfort.


Ryck Momentana förändringar av totalkraften på ett fordon samt dess förare och passagerare kallas ryck. Dess storlek varierar med fordonets hastighet, vägens linjeföring och förarens beteende. Kunskapen om förares och passagerares upplevelser av ryck är liten.


Ryck i längdled är ett grundvärde i VGU för att dimensionera korsningar, busshållplatser m.m.


Ryck i sidled är ett grundvärde i VGU för att dimensionera övergångskurvor, sidoförflyttningar vid körfältsbyte m.m.


För mjukt körsätt används 0,5 m/s 3 som övre gränsvärde för ryck i längdled. För att sidoryck ska upplevs bekvämt, används ett övre gränsvärde som varierar beroende på hastighet enligt: k=Exp(-0,000015*V³)+0,45


Klotoiden används som övergångskurva för att minska ryck i sidled. Dess parameter A bestäms enligt: A 2 =v 3 /k


A klotoidparameter v hastighet (m/s) k ryck (m/s 3 )


Stöt Gupp och andra ojämnheter i vägbanan vid upprepad exponering ge ryggskador. Från nuvarande kunskapsläge kan följande anses gälla: För S ed < 0,5 MPa torde inga skador


uppstå. För S ed 0,5 – 0,8 MPa kan skador uppstå och vid exponering S ed > 0,8är risken för skador stor. Utformningar som ger sådan exponering är olämplig. Värdena avser den totala exponering för stötar som främst busschaufförer utsätts för under daglig tjänstgöring. För bedömning av ett enskilt gupp är det lämpligt att tillämpa ett schablonvärde för ett givet antal överfarter av guppet. Det kan t ex vara 300 överfarter. Schablonvärdet betecknas då S ed,300. Utformningsreglerna för gupp på gator med stor kollektivtrafik är konstruerade med hänsyn till dessa krav.


Sidoförflyttning Vid bekväm sidoförflyttning av fordon på raklinje, t.ex. vid körfältsbyte, kan fordonets bana beskrivas med fyra identiska klotoider, se Figur 5.44.


Figur 5.44 Fordonsbana vid sidoförflyttning Den erforderliga väglängden för sidoförflyttning längs raklinje med hänsyn till referenshastighet och dimensionerande sidoryck ges i Figur 5.45.


Dessa värden kan användas vid beräkningar av utrymme för omkörning av stillastående fordon, passering av hinder, utformning av inledningssträckor till extra körfält i trafikplatser och korsningar m.m. De kan inte användas där sidoförskjutning görs som hastighetsdämpande åtgärd eftersom nedanstående värden bygger på att de flesta ska uppleva en bekväm körning.


Figur 5.45 Erforderlig längd för fordons sidoförflyttningar på raklinje med hänsyn till hastighet och dimensionerande sidoryck.


Den visade kurvan i Figur 5.44 avser ett teoretiskt körspår som bör ges utrymme vid utformningen. I början och slutet på körspåret sker så små sidoförflyttningar att de normalt ryms inom körfälten. Totalsträckan för riktningsförändring kan därför som mest avkortas ned till en längd som motsvaras av en fordonsbredd vid körfältsbyte. För sidoförflyttningar inom körfält kan längderna avkortas till högst hälften av längden enligt Figur 5.45, se exempel i Figur 5.46.


Som framgår av Figur 5.44 är det längs de två klotoiderna i mitten som större delen av sidoförflyttningen äger rum. Det innebär att den av föraren upplevda sidoförflyttningssträckan är betydligt kortare än den som visas i Figur 5.45.


Figur 5.46 Exempel på utformning med hänsyn till körspår för sidoförflyttning.


Erforderlig längd i kurva kan beräknas på motsvarande sätt genom att utnyttja de grundläggande sambanden för klotoider och cirkelbågar.


Rotation I skevningsövergångar utsätts fordon för rotation, se Figur 5.47.


Rotation är ett grundvärde för att dimensionera längden på skevningsövergångar.


Figur 5.47 Rotation vid skevningsövergång Grundvärde för rotation ges i Figur 5.48.


Tabell 5.14 Maximalt tillåten förändring av väg eller körbanas lutning i längdriktningen


Grundvärde för rotation är ω = max(0,039; V tan / (Br-0,1))ω rotationsvinkelns förändringen per tidsenhet, (m/m)/s


V tan rotationshastighet. Med de maximalt tillåtna förändringarna enligt Tabell 5.14 och formeln V tan = V * ∆i ges ett högsta värde 0,17 m/s. Br rotationsbredd (m). Se Krav 2022:001 VGU, avsnitt 9.1.6.7 Skevningsutjämning för väg. 0,1 minsta avståndet mellan hjul och vägbanekant.


ögonhöjd är det vinkelräta avståndet mellan körbana och förarens öga. ögonhöjd är grundvärde för att bestämma siktsträckor.


ögonhöjd öh för personbil är 1,10 m, för moped 1,4 och för mc 1,3 – 1,6 m och för buss 2,05 m.


Nya fordonstyper, framförallt bussar kan ha lägre sitthöjd och därmed lägre ögonhöjd, se Figur 5.49. Detta ger sämre sikt, särskilt över backkrön och bör beaktas vid val av radie i konvexa kurvor.


Figur 5.49 Förare i olika fordonstyper har olika ögonhöjd


Synbarhetsvinkel Synbarhetsvinkeln är den minsta synvinkel som ett hinder måste uppta för att fordonsföraren skall ha möjlighet att vid dagsljus varsebli hindret. För ett normalt öga måste ett föremål uppta en vinkel större än en bågminut för att föremålet skall vara synbart.


Synbarhetsvinkeln är grundvärde för att beräkna siktsträckor i horisontal- och vertikalkurvor. Grundvärde för synbarhetsvinkel är 1 bågminut.


Reaktionstid är den tid som åtgår för att fatta beslut och påbörja beslutad handling. Reaktionstiden varierar med trafikantens prestationsförmåga och trafiksituationen.


Reaktionstiden är grundvärde i VGU för att bestämma stoppsikt.


Reaktionstider för bilförare i VGU ges i Tabell 5.15. Tabell 5.15 Reaktionstid för bilförare


Händelsetäthet Händelsetäthet är ett grundvärde för att dimensionera avstånd mellan punkter, där bilförarna måste fatta beslut eller handla, t.ex. avstånd mellan rampavgreningar eller anslutningar.


Händelsetätheten, tidsavståndet mellan beslutspunkter, är 4 sekunder för god standard och 3 sekunder för mindre god standard.


I psykologin diskuteras om vi som till exempel trafikanter löser uppgifter samtidigt/parallellt eller efter varandra/i serie. Svaret är både och. Enkla uppgifter, som att hålla bilen kvar i körfältet eller att anpassa hastigheten till geometrin, utförs parallellt med svårare uppgifter som grundar sig på medvetna bedömningar och beslut (omkörning, körfältsbyte etc.). Svårare uppgifter kan endast lösas en i taget. De kan till och med kräva en anpassningstid innan nästa uppgift påbörjas. Kunskapen om denna anpassningstid eller händelsetäthet är mycket begränsad.


Synbarhet Synbarhet till vägmärken kan delas in i två komponenter, upptäckbarhet och läsbarhet. Upptäckbarheten är i huvudsak beroende av anordningarnas placering i vägrummet, anordningarnas storlek och färg samt andelen störningar från omgivningen i form av ljus, andra märken, byggnader, etc.


Upptäckbarhet Generellt kan sägas att ett vägmärke ska placeras så nära vägen som möjligt, helst på vägen, och i förarens ögonhöjd för att vara maximalt upptäckbart. Av praktiska skäl måste dock märkena placeras vid sidan av vägen och normalt högre än förarnas ögonhöjd. De regler för placering av vägmärken som finns i {Vägmärkesförordningen, 2007:90}, regler i {Vägverkets/Transportstyrelsens författningssamling}, {Trafikverkets Krav 2022:001 VGU}, Handbok vägmärken (publ. 2009:15)} får ses som en kompromiss mellan synbarhetskraven och drifts- och underhållsaspekterna. Dessutom kan märken inte placeras alltför nära vägen av säkerhetsskäl, i synnerhet inte större vägmärken.


Läsbarhet Vägmärkens läsbarhet är huvudsakligen beroende av storlek på texter och symboler. Beträffande symboler är också komplexiteten av betydelse, ju enklare en symbol är desto bättre läsbarhet har den.


När det gäller texters läsbarhet finns det nästan lika många uppfattningar som antalet genomförda forskningsprojekt kring detta ämne. De texttyper och storlekar som tillämpas på våra lokaliseringsmärken är i huvudsak ett resultat av nationell och internationell forskning och utveckling.


Grundvärden för gående, cyklister och moped klass II


Gåendes, cyklisters och rullstolsburnas utrymmesbehov, prestationsförmåga och beteende används för att dimensionera, utforma och utrusta gång- och cykelvägnätets länkar och korsningar.


Utrymmesbehov Cyklisters, mopedisters, rullstolsburnas m fl utrymmesbehov varierar med fordonets storlek och med förarens förmåga i olika avseenden. De gåendes utrymmesbehov bestäms av deras egen och eventuella hjälpmedels storlek. Till hjälpmedel hänförs t.ex. barnvagn, rollator och ledsagare.


GCM-trafikanternas storlek och prestanda är grundvärden i VGU för att dimensionera bredder på banor, GCM-överfarter och vägar samt höjd i vägportar och tunnlar m.m.


För cyklister används i VGU följande mått, se Figur 5.51.


Figur 5.51 Utrymmesbehov för cykel Andra typer av förflyttningshjälpmedel, som är tillåtna på GCM-vägar och -banor, har utvecklats och börjat komma i bruk. Exempel är trehjuliga mopeder både för person- och godstransporter, cykelkärror o.d. som används av personer med rörelsenedsättning, barn m.fl. Vissa typer är bredare än ovan givna mått. Hänsyn till detta bör tas när måtten används för dimensionering av banbredder, särskilt vid bestämmande av minimibredd.


För gående och rullstolar används i VGU mått enligt Figur 5.52 och Tabell 5.16.


Mer detaljerade rekommendationer om utrymmesbehov för personer med funktionsnedsättning ges i {Boverkets BBR 18}.


Gående omfattar även personer med barnvagn eller rullstol samt personer med ledsagare eller ledarhund. Deras utrymmesbehov varierar beroende på vad de har med sig.


Dimensionerande trafiksituation (DTS) för gående och cykeltrafik


Som grund för att bestämma breddbehov på gångytor, cykelytor och gång- och cykelytor finns värden för vilka avstånd som behövs för olika utrymmesklasser.


Den dimensionerande trafiksituationen och utrymmesklassen A eller B bestäms. Därefter kan det totala breddbehovet räknas fram utifrån bredden på olika trafikantkategorier enligt avsnitt 5.4.1 Utrymmesbehov, och de mellanliggande måtten enligt Tabell 5.17 och beteckningar enligt Figur 5.53.


Tabell 5.17 Sidomått mellan trafikanter och till sidohinder eller kanter.


Figur 5.53 Beteckningar på avstånden mellan trafikanter och till bankant respektive sidohinder.


Totalkraften och trafikanters prestationsförmåga Totalkraften är summan av de krafter som påverkar gående och cyklister i rörelse.


Totalkraften kan delas in i driv/bromskraft, sidokraft och vertikalkraft. Totalkraften begränsas dels av friktionen mellan sko eller hjul och beläggning dels av komfortkrav och prestanda för gående och cyklister.


Figur 5.54 Kraftpåverkan på cyklist Prestationsförmågan är grundvärden för att dimensionera lutningar på gångbanor, cykelbanor och -vägar.


Trafikanters förmåga att gå uppför backar varierar med ålder, kön och hälsa samt eventuella funktionsnedsättningar.


Grundvärden för att beskriva lutningars kvalitetsnivå för gående visas i Figur 5.55.


Figur 5.55 Grundvärden för beskrivning av lutningars kvalitetsnivå för gående .


Tabell 5.18 Kvalitetsnivå för lutning på gångbanor och gångvägar


Kvalitetsnivå Konsekvens önskvärd flertalet klarar lutningen utan större problem.


Lägsta - frisk gående kan behöva göra en kraftig ansträngning - för att köra barnvagn


- gående med rörelsenedsättning kan behöva stanna och vila


- rullstolsburna med nedsatt armstyrka kan behöva hjälp för att klara lutningen.


- kan medföra krav på hjälpmedel, t.ex. ledstänger .


Gåendes hastighet Gåendes hastighet är grundvärden i VGU för att dimensionera siktsträckor samt gröntid och utrymningstider i signalreglerade övergångsställen, se Tabell 5.19.


Tabell 5.19 Gåendes hastighet för tidsdimensionering i signalreglerade övergångsställen


Körsättet och trafiksituationen inverkar på hur cyklister retarderar.


Retardation är grundvärden i VGU för att dimensionera cyklisters bromssträckor, se Tabell 5.20. Tabell 5.20 Cyklisters retardation


2,0-3,0 Relativt hård bromsning, kräver sandad vinterväg. >3,0 Hård bromsning, ej möjlig vid vinterväglag.


Lutning Cyklisters förmåga att cykla uppför backar varierar med ålder, kön och hälsa.


Exempel på prestationsmått angivet som färdhastighet vid cykling vid olika nivåskillnader och lutningar (män och kvinnor, 20-60 års ålder) visas i Figur 5.56 . Figuren visar olika åldersgruppers förmåga att hålla en viss hastighet - 5, 10 respektive 15 km/h - i uppförsbackar med olika lutning och total höjdskillnad.


Figur 5.56 Prestationsförmåga för olika ålderskategorier och kön vid cykling vid olika lutningar och nivåskillnader


Som grundvärde för att beskriva lutningars kvalitetsnivå för cyklister har valts äldre cyklisters förmåga att hålla en viss hastighet. Gränsvärdet för lägsta godtagbara standard, 5 km/h, motsvarar normal gånghastighet för en gående utan funktionsnedsättning.


Hastighet Cyklisters hastighet är grundvärden för att dimensionera stoppsikt, sikttrianglar i korsningar samt linjeföringselement.


För övergripande förbindelser används 30 km/h och för lokala 20 km/h.


Reaktionstid Reaktionstid är den tid som åtgår för att fatta beslut och börja beslutad handling. Reaktionstiden varierar med trafikantens prestationsförmåga och trafiksituationen.


Reaktionstiden för cyklister är ett grundvärde i VGU för att bestämma siktsträckor, se Tabell 5.21. Tabell 5.21 Cyklisters reaktionstid


ögonhöjd ögonhöjd varierar med individens längd samt färdsätt; gående, rullstolsburen eller cyklande. I det sistnämnda fallet inverkar också cykelns storlek och styrets form.


ögonhöjd är ett grundvärde i VGU för att bestämma sikt i korsningar och på sträcka. Som grundvärde för både gående och cyklister används följande ögonhöjder, se Tabell 5.22. Tabell 5.22 ögonhöjd för gående och cyklister


Räckvidd Räckvidden hos en person varierar med kroppsstorlek och rörelseförmåga.


Räckvidden för rullstolsburna, cyklister m.fl. är grundvärden i VGU för t.ex. placering av tryckknapp vid signalreglerade GCM-överfarter. Som grundvärde används följande mått i sid- och höjdled, Tabell 5.23.


Spårvagn Samtliga beräkningar utgår från normal spårvidd, 1435 mm.


Geometri Idag används flera typer av spårvagnar i Sverige. Exakta utrymmesbehov bestäms av dimensionerande vagnstyp. Dimensionerande vagnstyp bestäms av spårinnehavare.


Spårvagn ledad Typfordon Spl är en ledad spårvagn. Typfordon Spl mått och prestanda används för att utforma kollektivtrafikanläggningar, särskilt avseende hållplatslängd.


Typfordon Spl är ett fordon med mått och prestanda enligt Figur 5.57 (ex från Göteborg M32).


Spårvagn kopplad Typfordon Spk är flera likadana spårvagnar kopplade tillvarandra, normalt två vagnar i ett set. Typfordon Spk mått och prestanda används för att utforma kollektivtrafikanläggningar, särskilt avseende hållplatslängd.


Typfordon Spk är ett fordon med mått och prestanda enligt Figur 5.58.


1 § Lagens ändamål är att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet samt att även i övrigt uppnå en god arbetsmiljö. Lag (1994:579) .


2 § Denna lag gäller varje verksamhet i vilken arbetstagare utför arbete för en arbetsgivares räkning. I fråga om fartygsarbete gäller lagen även när svenska fartyg används till sjöfart utanför Sveriges sjöterritorium.


I fråga om fartyg och fartygsarbete ska vad som sägs i denna lag om Arbetsmiljöverket i stället gälla Transportstyrelsen. Vad som sägs om en arbetsgivare i denna lag ska såvitt avser fartyg också gälla en redare, även då fartygsarbete utförs av någon annan än den som är anställd av redaren. Med redare likställs i denna lag den som i redarens ställe utövar ett avgörande inflytande över fartygets drift.


Om skyldigheter i vissa avseenden för andra än arbetsgivare och arbetstagare finns bestämmelser i 3 och 5 kap.


I lagen finns också bestämmelser om marknadskontroll. Lag (2022:1109) .


2 a § Bestämmelser om befälhavarens skyldigheter vid fartygsarbete finns i fartygssäkerhetslagen (2003:364).


I fråga om varor som är avsedda för konsumenter eller som kan antas komma att användas av konsumenter gäller också produktsäkerhetslagen (2004:451). Lag (2018:126) .


2 b § Bestämmelser om tillverkning, utsläppande på marknaden och användning av ämnen, även när de ingår i blandningar eller i varor, finns i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv 1999/45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv 76/769/EEG och kommissionens direktiv 91/155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG.


Bestämmelser om utformning och tillverkning av personlig skyddsutrustning finns i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2016/425 av den 9 mars 2016 om personlig skyddsutrustning och om upphävande av rådets direktiv 89/686/EEG. Lag (2018:126) .


2 c § Bestämmelserna i 2 kap. 1 § första stycket, 2 och 3 §§ och 3 kap. 4 § andra stycket gäller utländska fartyg inom Sveriges sjöterritorium. Regeringen får meddela föreskrifter om att även andra bestämmelser i lagen ska gälla för sådana fartyg. Lag (2018:126) .


3 § Vid tillämpning av 2-4 och 7-9 kap. ska med arbetstagare likställas 1. den som genomgår utbildning, med undantag för barn i förskolan och elever i fritidshemmet, 2. den som under vård i anstalt utför anvisat arbete, 3. den som tjänstgör enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt och annan som fullgör i lag föreskriven tjänstgöring eller som deltar i frivillig utbildning för verksamhet inom totalförsvaret.


De som avses i första stycket 1 och 2 ska likställas med arbetstagare även vid tillämpning av 5 kap. 1 och 3 §§. I fråga om dem som genomgår utbildning finns dessutom särskilda bestämmelser i 6 kap. 6 a, 8, 15, 17 och 18 §§, 7 kap. 13 och 14 §§ samt 9 kap. 3 §.


I fall som avses i första och andra styckena ska det som i lagen sägs om arbetsgivare gälla den som driver den verksamhet i vilken arbetet utförs. Lag (2010:856) .


4 § För deltagare i arbetsmarknadspolitiska program är denna lag tillämplig i den utsträckning som framgår av 7 § lagen (2000:625) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten.


För deltagare i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet som har anvisats av socialnämnd är denna lag tillämplig i den utsträckning som framgår av 4 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453).


För dem som Migrationsverket ger sysselsättning enligt 4 § lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. är denna lag tillämplig i den utsträckning som framgår av 5 § lagen om mottagande av asylsökande m.fl.


Att denna lag i vissa fall, utöver vad som framgår av 2 § första stycket andra meningen, gäller även utomlands framgår av 5 § lagen (2010:449) om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser. Lag (2020:476) .


5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela särskilda föreskrifter för totalförsvaret med avvikelse från denna lag. Lag (1991:677) .


2 kap. Arbetsmiljöns beskaffenhet 1 § Arbetsmiljön skall vara tillfredsställande med hänsyn till arbetets natur och den sociala och tekniska utvecklingen i samhället. Vid fartygsarbete skall arbetsmiljön vara tillfredsställande också med hänsyn till sjösäkerhetens krav.


Arbetsförhållandena skall anpassas till människors olika förutsättningar i fysiskt och psykiskt avseende.


Arbetstagaren skall ges möjlighet att medverka i utformningen av sin egen arbetssituation samt i förändrings- och utvecklingsarbete som rör hans eget arbete.


Teknik, arbetsorganisation och arbetsinnehåll skall utformas så att arbetstagaren inte utsätts för fysiska eller psykiska belastningar som kan medföra ohälsa eller olycksfall. Därvid skall även löneformer och förläggning av arbetstid beaktas. Starkt styrt eller bundet arbete skall undvikas eller begränsas.


Det skall eftersträvas att arbetet ger möjligheter till variation, social kontakt och samarbete samt sammanhang mellan enskilda arbetsuppgifter.


Det skall vidare eftersträvas att arbetsförhållandena ger möjligheter till personlig och yrkesmässig utveckling liksom till självbestämmande och yrkesmässigt ansvar. Lag (2003:365) .


2 § Arbete skall planläggas och anordnas så, att det kan utföras i en sund och säker miljö.


3 § Arbetslokal skall vara så utformad och inredd att den är lämplig från arbetsmiljösynpunkt.


4 § De arbetshygieniska förhållandena när det gäller luft, ljud, ljus, vibrationer och liknande skall vara tillfredsställande.


Betryggande skyddsåtgärder skall vidtagas mot skada genom fall, ras, brand, explosion, elektrisk ström eller liknande. Lag (2003:365) .


5 § Maskiner, redskap och andra tekniska anordningar skall vara så beskaffade och placerade och brukas på sådant sätt, att betryggande säkerhet ges mot ohälsa och olycksfall.


6 § ämne som kan föranleda ohälsa eller olycksfall får användas endast under förhållanden som ger betryggande säkerhet.


7 § Kan betryggande skydd mot ohälsa eller olycksfall icke nås på annat sätt, skall personlig skyddsutrustning användas. Denna skall tillhandahållas genom arbetsgivarens försorg.


Vid fartygsarbete skall den personliga skyddsutrustningen tillhandahållas av redaren, om inte någon annan som arbetstagaren är anställd hos har åtagit sig detta ansvar. Lag (2003:365) .


8 § I den utsträckning som föranleds av arbetets art och arbetstagarnas behov ska det finnas utrymmen och anordningar för personlig hygien, förtäring och vila samt första hjälp vid olycksfall eller sjukdom. Fordon för personaltransport ska vara lämpade för ändamålet.


Om utrymmen, anordningar, åtgärder för hjälp och vård vid olycksfall eller sjukdom samt kost och vatten ombord på fartyg finns det ytterligare bestämmelser i fartygssäkerhetslagen (2003:364). Lag (2019:614) .


9 § Särskilda bestämmelser om konstruktion och utformning av byggnader finns i plan- och bygglagen (2010:900) och föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen. Lag (2010:905) .


10 § Bestämmelser om arbetstid finns i arbetstidslagen (1982:673) och i föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen.


Bestämmelser om arbetstiden och vilotiden vid fartygsarbete finns i lagen (1998:958) om vilotid för sjömän och lagen (2016:960) om arbetstid vid inlandssjöfart.


Bestämmelser om arbetstiden vid visst vägtransportarbete finns i lagen (2005:395) om arbetstid vid visst vägtransportarbete.


Särskilda bestämmelser om arbetstid för minderåriga finns i 5 kap. 5 §. Lag (2016:961) .


3 kap. Allmänna skyldigheter 1 § Bestämmelserna i detta kapitel skall tillämpas med beaktande av kraven på arbetsmiljöns beskaffenhet enligt 2 kap. Lag (1994:579) .


1 a § Arbetsgivare och arbetstagare skall samverka för att åstadkomma en god arbetsmiljö. Lag (1994:579) .


2 § Arbetsgivaren skall vidta alla åtgärder som behövs för att förebygga att arbetstagaren utsätts för ohälsa eller olycksfall. En utgångspunkt skall därvid vara att allt sådant som kan leda till ohälsa eller olycksfall skall ändras eller ersättas så att risken för ohälsa eller olycksfall undanröjs.


Arbetsgivaren skall beakta den särskilda risk för ohälsa och olycksfall som kan följa av att arbetstagaren utför arbete ensam.


Lokaler samt maskiner, redskap, skyddsutrustning och andra tekniska anordningar skall underhållas väl. Lag (2002:585) .


2 a § Arbetsgivaren ska systematiskt planera, leda och kontrollera verksamheten på ett sätt som leder till att arbetsmiljön uppfyller föreskrivna krav på en god arbetsmiljö. Han ska utreda arbetsskador, fortlöpande undersöka riskerna i verksamheten och vidta de åtgärder som föranleds av detta. åtgärder som inte kan vidtas omedelbart ska tidsplaneras.


Arbetsgivaren ska i den utsträckning verksamheten kräver dokumentera arbetsmiljön och arbetet med denna. Handlingsplaner ska därvid upprättas.


Arbetsgivaren ska vidare se till att det i hans verksamhet finns en på lämpligt sätt organiserad arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhet för fullgörande av de uppgifter som enligt denna lag och enligt 30 kap. socialförsäkringsbalken vilar på honom. Lag (2010:1225) .


2 b § Regeringen får meddela föreskrifter i frågor som faller under Arbetsmiljöverkets tillsynsansvar om att 2 a § första och andra styckena ska gälla även i fråga om att följa Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv 1999/45/EG och upphävande av rådets


förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv 76/ 769/EEG och kommissionens direktiv 91/155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG. Lag (2010:1543) .


2 c § Arbetsgivaren skall svara för att den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver finns att tillgå.


Med företagshälsovård avses en oberoende expertresurs inom områdena arbetsmiljö och rehabilitering. Företagshälsovården skall särskilt arbeta för att förebygga och undanröja hälsorisker på arbetsplatser samt ha kompetens att identifiera och beskriva sambanden mellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet och hälsa. Lag (2010:1543) .


3 § Arbetsgivaren skall se till att arbetstagaren får god kännedom om de förhållanden, under vilka arbetet bedrivs, och att arbetstagaren upplyses om de risker som kan vara förbundna med arbetet. Arbetsgivaren skall förvissa sig om att arbetstagaren har den utbildning som behövs och vet vad han har att iaktta för att undgå riskerna i arbetet. Arbetsgivaren skall se till att endast arbetstagare som har fått tillräckliga instruktioner får tillträde till områden där det finns en påtaglig risk för ohälsa eller olycksfall.


Arbetsgivaren skall genom att anpassa arbetsförhållandena eller vidta annan lämplig åtgärd ta hänsyn till arbetstagarens särskilda förutsättningar för arbetet. Vid arbetets planläggning och anordnande skall beaktas att människors förutsättningar att utföra arbetsuppgifter är olika. Lag (2002:585) .


3 a § En arbetsgivare ska utan dröjsmål underrätta den myndighet som regeringen bestämmer om dödsfall eller svårare personskada som har inträffat i samband med arbetets utförande.


En arbetsgivare ska också utan dröjsmål underrätta samma myndighet om skador i samband med arbetet som drabbat flera arbetstagare samtidigt och om tillbud som inneburit allvarlig fara för liv och hälsa.


Föreskrifter om befälhavares skyldighet att vid fartygsarbete rapportera vissa händelser finns i 6 kap. 14 § sjölagen (1994:1009). Lag (2013:610) .


4 § Arbetstagaren skall medverka i arbetsmiljöarbetet och delta i genomförandet av de åtgärder som behövs för att åstadkomma en god arbetsmiljö. Han skall följa givna föreskrifter samt använda de skyddsanordningar och iaktta den försiktighet i övrigt som behövs för att förebygga ohälsa och olycksfall.


Om arbetstagaren finner att arbetet innebär omedelbar och allvarlig fara för liv eller hälsa, skall han snarast underrätta arbetsgivaren eller skyddsombud. Arbetstagaren är fri från ersättningsskyldighet för skada som uppstår till följd av att han underlåter att utföra arbetet i avvaktan på besked om det skall fortsättas. Lag (1991:677) .


5 § I fråga om arbete som arbetsgivare själv utför skall denna lag och med stöd därav meddelade föreskrifter iakttagas i tillämpliga delar. Detsamma gäller när två eller flera för gemensam räkning yrkesmässigt driver verksamhet utan att ha arbetstagare anställd, dock ej om verksamheten bedrives endast av medlemmar av samma familj.


Den som ensam eller gemensamt med familjemedlem driver yrkesmässig verksamhet utan anställd är skyldig att följa vad i denna lag och med stöd av den har föreskrivits i fråga om teknisk anordning och ämne, som kan föranleda ohälsa eller olycksfall, samt beträffande gemensamt arbetsställe.


Av 4 kap. 10 § framgår att föreskrifter får meddelas om skyldigheter även i andra avseenden. Lag (1994:579) .


6 § Den som låter utföra ett byggnads- eller anläggningsarbete ska 1. under varje skede av planeringen och projekteringen se till att arbetsmiljösynpunkter beaktas när det gäller såväl byggskedet som det framtida brukandet, 2. utse en lämplig byggarbetsmiljösamordnare för planering och projektering av arbetet med de uppgifter som anges i 7 a §, och 3. utse en lämplig byggarbetsmiljösamordnare för utförande av arbetet med de uppgifter som anges i 7 b och 7 f §§.


Den som låter utföra ett byggnads- eller anläggningsarbete kan utse sig själv eller någon annan till byggarbetsmiljösamordnare. Om någon annan har utsetts befrias dock inte den som låter utföra ett byggnads- eller anläggningsarbete från ansvar för sådana arbetsuppgifter som anges i första stycket 2 eller 3. Lag (2008:934) .


7 § Under varje skede av planeringen och projekteringen av ett byggnads- eller anläggningsarbete ska arkitekter, konstruktörer och andra som medverkar, inom ramen för sina uppdrag, se till att arbetsmiljösynpunkter beaktas när det gäller såväl byggskedet som det framtida brukandet. Lag (2008:934) .


7 a § Den byggarbetsmiljösamordnare som enligt 6 § första stycket 2 har utsetts för planering och projektering av ett byggnads- eller anläggningsarbete, ska samordna tillämpningen av relevanta arbetsmiljöregler som under varje skede av planeringen och projekteringen ska följas i fråga om såväl byggskedet som brukandet av byggnaden eller anläggningen. Det gäller särskilt då frågor om planeringen av arbetsmoment som ska utföras samtidigt eller efter varandra avgörs och när tidsåtgången för sådana arbetsmoment beräknas. Byggarbetsmiljösamordnaren ska beakta en sådan arbetsmiljöplan och annan dokumentation som avses i 4 kap. 8 § andra stycket 1-3. Lag (2008:934) .


7 b § Den byggarbetsmiljösamordnare som enligt 6 § första stycket 3 har utsetts för utförande av ett byggnads- eller anläggningsarbete, ska se till att samordna arbetet med att förebygga risker för ohälsa och olycksfall på arbetsstället och utföra de uppgifter som framgår av 7 e § 2-5, samt 1. samordna tillämpningen av relevanta arbetsmiljöregler när tekniska eller organisatoriska frågor om planeringen av arbetsmoment som ska utföras samtidigt


eller efter varandra avgörs och när tidsåtgången för sådana moment beräknas, 2. samordna tillämpningen av relevanta arbetsmiljöregler för att säkerställa att den eller de som bedriver verksamhet på arbetsstället tillämpar dessa regler på ett systematiskt sätt samt följer en arbetsmiljöplan, 3. samordna åtgärder för att kontrollera att byggnads- eller anläggningsarbetet med avseende på arbetsmiljön utförs på ett korrekt sätt, 4. vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att endast behöriga personer ges tillträde till arbetsstället, och 5. organisera de uppgifter som enligt 7 g § ankommer på dem som bedriver verksamhet på ett gemensamt arbetsställe. Lag (2008:934) .


7 c § Det som sägs i 6 § och i föreskrifter som har meddelats med stöd av 4 kap. 8 § om den som låter utföra byggnads- eller anläggningsarbete ska i stället gälla en av denne anlitad uppdragstagare i den mån 1. uppdragstagaren har fått i uppdrag att självständigt ansvara för planering och projektering eller arbetets utförande, och 2. det skriftligen har avtalats att de uppgifter som avses i 6 § och i de anslutande föreskrifterna ska åvila uppdragstagaren vid utförandet av uppdraget.


Om konsumenttjänstlagen (1985:716) ska tillämpas på uppdrag enligt första stycket 1, ska det som sägs i 6 § och i föreskrifter som har meddelats med stöd av 4 kap. 8 § gälla för uppdragstagaren vid arbetets utförande. Det gäller dock inte om det skriftligen har avtalats att det som sägs i 6 § och i de anslutande föreskrifterna i stället ska gälla för den som låter utföra byggnads- eller anläggningsarbetet. Lag (2008:934) .


7 d § Om ett fast driftsställe är gemensamt arbetsställe för flera verksamheter, är den som råder över arbetsstället ansvarig för samordningen av arbetsmiljöfrågor. Om ett fartyg är gemensamt arbetsställe för flera verksamheter är redaren ansvarig för samordningen. Har ett fartyg tagits in på ett varv i Sverige är dock den som svarar för varvsdriften ansvarig för samordningen. Ansvaret för samordning av skyddsåtgärder som föranleds av att ett fartyg är under lastning eller lossning i en svensk hamn åvilar den arbetsgivare som har ansvaret för detta arbete.


Ansvaret för samordningen enligt första stycket kan överlåtas till någon som bedriver verksamhet på arbetsstället eller, i fråga om lastning eller lossning av ett fartyg i svensk hamn, på hamnen eller redaren.


I fråga om annat gemensamt arbetsställe än som avses i första stycket kan de som bedriver verksamhet där komma överens om att en av dem ska vara ansvarig för samordningen. Det gäller inte för arbetsställen för byggnads- eller anläggningsarbete. Lag (2008:934) .


7 e § Den som är ansvarig för samordningen av arbetsmiljöfrågor enligt 7 d § ska se till att 1. arbetet med att förebygga risker för ohälsa och olycksfall samordnas på det gemensamma arbetsstället,


2. arbete tidsplaneras på det sätt som behövs för att förebygga risker för ohälsa och olycksfall till följd av att olika verksamheter pågår på arbetsstället, 3. allmänna skyddsanordningar inrättas och underhålls och allmänna skyddsregler för arbetsstället utfärdas, 4. ansvaret för de speciella skyddsanordningar som kan behövas för ett visst eller vissa arbeten klargörs, och 5. personalutrymmen och sanitära anordningar inrättas på arbetsstället i behövlig omfattning. Lag (2008:934) .


7 f § Om ett byggnads- eller anläggningsarbete utgör gemensamt arbetsställe med annan verksamhet som avses i 7 d §, tillämpas 6-7 c §§ i fråga om byggnads- eller anläggningsarbetet samt 7 d och 7 e §§ i fråga om den övriga verksamheten.


Den som är ansvarig för samordningen av arbetsmiljöfrågor enligt 7 d § ska i syfte att åstadkomma tillfredsställande skyddsförhållanden se till att samråd kommer till stånd med den som har utsetts till byggarbetsmiljösamordnare enligt 6 §. Lag (2008:934) .


7 g § De som samtidigt, eller i tidsmässig anslutning till varandra, bedriver verksamhet på ett gemensamt arbetsställe, ska samråda och gemensamt verka för att åstadkomma tillfredsställande skyddsförhållanden.


Var och en av dem ska se till att den egna verksamheten och anordningarna på det gemensamma arbetsstället inte medför att någon som arbetar där utsätts för risk för ohälsa eller olycksfall.


De som bedriver verksamhet eller arbetar på det gemensamma arbetsstället ska följa anvisningar från en byggarbetsmiljösamordnare i fråga om byggnads- eller anläggningsarbete och från den som är ansvarig för samordningen av arbetsmiljöfrågor i övriga fall. Lag (2008:934) .


7 h § Den som tillverkar monteringsfärdiga byggnader eller anläggningar ska se till att arbetsmiljösynpunkter beaktas vid projekteringen när det gäller såväl byggskedet som det framtida brukandet samt se till att olika delar av projekteringen samordnas. Lag (2008:934) .


8 § Den som tillverkar, importerar, överlåter eller upplåter en maskin, ett redskap, skyddsutrustning eller annan teknisk anordning ska se till att anordningen erbjuder betryggande säkerhet mot ohälsa och olycksfall, när den släpps ut på marknaden, avlämnas för att tas i bruk eller ställs ut till försäljning.


En teknisk anordning som inte uppfyller kraven i första stycket får visas på mässor, utställningar eller liknande om det tydligt anges att kraven inte är uppfyllda och att anordningen inte får släppas ut på marknaden eller avlämnas för att tas i bruk förrän den uppfyller kraven. Sätts anordningen i funktion ska tillräckliga säkerhetsåtgärder vidtas mot olycksfall.


Anvisningar för anordningens montering, installation, användning och skötsel samt övriga uppgifter om anordningen som är av betydelse för att förebygga ohälsa och olycksfall (produktinformation) ska medfölja vid avlämnandet genom tydlig märkning,


i form av handlingar eller på annat sätt. Information av särskild betydelse för arbetsmiljön ska lämnas vid marknadsföring av anordningen. Lag (2008:295) .


8 a § Vad som sägs i 8 § gäller inte sådan skyddsutrustning som omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2016/425 av den 9 mars 2016 om personlig skyddsutrustning och om upphävande av rådets direktiv 89/686/EEG. Lag (2018:126) .


9 § Den som tillverkar, importerar eller överlåter ett ämne, som kan föranleda ohälsa eller olycksfall, skall vidta de åtgärder som behövs för att hindra eller motverka att ämnet vid avsedd användning innebär risk från skyddssynpunkt.


Vad som sägs i 8 § tredje stycket om produktinformation och information vid marknadsföring skall gälla även i fråga om ämnen som kan föranleda ohälsa eller olycksfall. Lag (2002:585) .


10 § Den som överlåter eller upplåter en förpackad produkt skall se till att förpackningen inte innebär risk för ohälsa eller olycksfall. Lag ( 1991:677).


11 § Den som installerar en teknisk anordning skall se till att behövliga skyddsanordningar sätts upp och att i övrigt erforderliga skyddsåtgärder vidtas. Lag (1991:677) .


12 § Den som råder över ett arbetsställe skall se till att det på arbetsstället finns sådana fasta anordningar att den som arbetar där utan att vara arbetstagare i förhållande till honom inte utsätts för risk för ohälsa eller olycksfall. Han skall även se till att andra anordningar som finns på arbetsstället kan användas utan sådan risk.


Den som anlitar inhyrd arbetskraft för att utföra arbete i sin verksamhet skall vidta de skyddsåtgärder som behövs i detta arbete. Lag (1994:579) .


13 § I 7 kap. 8 § föreskrivs om skyddsansvar i vissa fall för den som upplåter en lokal, ett markområde eller ett utrymme under jord för arbete eller som personalutrymme. Lag (1994:579) .


4 kap. Bemyndiganden 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, i fråga om tekniska anordningar eller ämnen som kan orsaka ohälsa eller olycksfall, meddela föreskrifter om 1. villkor för tillverkning, användning samt märkning eller annan produktinformation,


2. provning eller kontroll av att föreskrivna krav eller villkor är uppfyllda, och 3. förbud mot eller särskilda villkor för eller annan begränsning av utsläppande på marknaden.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om utformning och användning av skyddsanordningar mot fall till lägre nivå. Lag (2013:610) .


2 § Om det behövs för att förebygga ohälsa eller olycksfall i arbetet, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om att ett tillstånd, godkännande eller annat bevis om överensstämmelse med gällande krav fordras innan 1. arbetsprocesser, arbetsmetoder eller anläggningar får användas, och 2. tekniska anordningar eller ämnen som kan leda till ohälsa eller olycksfall får släppas ut på marknaden, användas eller avlämnas för att tas i bruk. Lag (2013:610) .


3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att 1. det på arbetsställen ska föras en förteckning över där befintliga tekniska anordningar av vissa slag eller vissa ämnen som kan leda till ohälsa eller olycksfall, och 2. arbetsgivare ska föra register över arbetstagare som utsätts för exposition som kan medföra ohälsa med uppgift om arbetet och expositionen samt att arbetsgivare ska lämna uppgifter ur registret till läkare.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om undersökning av skyddsförhållandena i ett visst slag av verksamhet och om installation av tekniska anordningar.


En arbetstagare ska på begäran ges tillfälle att ta del av de uppgifter i register enligt första stycket 2 som rör honom eller henne. Lag (2013:610) .


4 § Om det är av särskild betydelse från skyddssynpunkt, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om förbud att använda arbetsprocesser, arbetsmetoder eller tekniska anordningar eller ämnen som kan leda till ohälsa eller olycksfall. Lag (2013:610) .


5 § Om ett arbete innebär risk för ohälsa eller olycksfall, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om skyldighet att ordna med läkarundersökning eller vaccinering eller annan förebyggande behandling mot smitta av dem som sysselsätts eller ska sysselsättas i arbetet.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om förbud att till arbetet anlita den som vid läkarundersökning har visat sjuklighet eller svaghet som gör honom eller henne särskilt mottaglig för risk för ohälsa eller olycksfall. Lag (2013:610) .


6 § Om ett arbete medför särskild risk för vissa grupper av arbetstagare, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om förbud mot att arbetet utförs av arbetstagare som tillhör en sådan grupp eller om att särskilda villkor ska gälla när arbetet utförs av sådana arbetstagare. Lag (2013:610) .


7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att register ska föras vid en läkarundersökning som avses i 5 och 6 §§ med uppgifter om de undersöktas namn och om undersökningsresultatet. Lag (2013:610) .


8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1. förhandsanmälan a) när det gäller skyldighet för den som låter utföra ett byggnads- eller anläggningsarbete att se till att en sådan anmälan lämnas till tillsynsmyndigheten, och b) i övrigt, samt 2. skyldighet att i övrigt göra anmälan eller lämna uppgifter till tillsynsmyndigheten eller att förvara handlingar som har betydelse från skyddssynpunkt.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får vidare meddela föreskrifter om 1. att den som låter utföra ett byggnads- eller anläggningsarbete ska se till att a) det upprättas en arbetsmiljöplan, b) det utarbetas en till projektets art avpassad dokumentation som ska beaktas vid efterföljande arbeten, och c) arbetsmiljöplanen och dokumentationen anpassas med hänsyn till hur arbetet fortskrider och de eventuella förändringar som ägt rum, 2. att en byggarbetsmiljösamordnare enligt 3 kap. 7 a § ska upprätta eller låta upprätta en arbetsmiljöplan och utarbeta en sådan dokumentation som avses i 1, 3. att en byggarbetsmiljösamordnare enligt 3 kap. 7 b § ska se till att det genomförs nödvändiga anpassningar av en arbetsmiljöplan och sådan dokumentation som avses i 1, och 4. skyldighet att i övrigt upprätta handlingar som har betydelse från skyddssynpunkt. Lag (2008:934) .


9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för läkare att hos tillsynsmyndigheten göra anmälan om sjukdom som kan ha samband med arbete och att lämna tillsynsmyndigheten upplysningar och biträde. Lag (2013:610) .


10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de ytterligare föreskrifter om arbetsmiljöns beskaffenhet och om allmänna skyldigheter i fråga om arbetsmiljön som behövs för att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om att den som ensam eller gemensamt med en familjemedlem driver yrkesmässig verksamhet utan någon anställd ska följa denna lag och föreskrifter


som har meddelats med stöd av lagen när det gäller skyldigheter i andra avseenden än som framgår av 3 kap. 5 § andra stycket. Lag (2013:610) .


5 kap. Minderåriga 1 § Med minderårig avses i denna lag den som icke har fyllt aderton år.


2 § En minderårig får inte som arbetstagare eller på annat sätt anlitas till eller utföra arbete före det kalenderår då den minderårige fyller sexton år och inte heller innan den minderårige har fullgjort sin skolplikt.


Första stycket hindrar inte att en minderårig som har fyllt tretton år anlitas till eller utföra lätt arbete som inte är av sådant slag att det kan inverka skadligt på den minderåriges hälsa, utveckling eller skolgång.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från första stycket för anlitande av en minderårig som inte har fyllt tretton år. Ett sådant undantag får endast avse mycket lätt arbete av sådant slag att speciella och betydande tillämpningsproblem skulle uppstå, om undantag inte gavs.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådant arbete som avses i andra och tredje styckena.


I sjömanslagen (1973:282) och fartygssäkerhetslagen (2003:364) finns särskilda bestämmelser om minimiålder för fartygsarbete. Lag (2013:610) .


3 § En minderårig får inte anlitas till eller utföra arbete på ett sätt som medför risk för olycksfall eller för överansträngning eller annan skadlig inverkan på den minderåriges hälsa eller utveckling.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om villkor för eller förbud mot att en minderårig anlitas till eller utför arbete som medför påtaglig risk för olycksfall eller för överansträngning eller annan skadlig inverkan på den minderåriges hälsa eller utveckling. Lag (2013:610) .


4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att det vid läkarundersökningar som har föreskrivits med stöd av 2 § fjärde stycket eller 3 § andra stycket ska föras register med uppgifter om de undersöktas namn och om undersökningsresultatet. Lag (2013:610) .


5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om arbetstidens längd och förläggning för minderåriga som anlitas till eller utför arbete. Lag (2013:610) .


6 kap. Samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare m.m. 1 § Arbetsgivare och arbetstagare skall bedriva en på lämpligt sätt organiserad arbetsmiljöverksamhet. Lag (1991:677) .


2 § På ett arbetsställe, där minst fem arbetstagare regelbundet sysselsätts, ska det bland arbetstagarna utses ett eller flera skyddsombud (arbetsmiljöombud). Skyddsombud ska utses även på ett annat arbetsställe, om arbetsförhållandena kräver det. För skyddsombud bör ersättare utses.


Skyddsombud utses av en lokal arbetstagarorganisation som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande till arbetsgivaren. Finns det inte någon sådan organisation, utses skyddsombud av arbetstagarna.


För ett arbetsställe där sådan skyddskommitté som avses i 8 § inte har tillsatts får en lokal avdelning inom ett förbund eller en med sådan avdelning jämförlig sammanslutning av arbetstagare utse ett skyddsombud utanför kretsen av arbetstagarna på arbetsstället (regionalt skyddsombud). Rätten att utse ett regionalt skyddsombud gäller endast om avdelningen eller sammanslutningen har någon medlem på arbetsstället.


Bestämmelser om hur skyddsombud på fartyg ska utses finns i fartygssäkerhetslagen (2003:364). Lag (2009:870) .


3 § Finns vid arbetsställe mer än ett skyddsombud, skall ett av ombuden utses att vara huvudskyddsombud med uppgift att samordna skyddsombudens verksamhet.


4 § Skyddsombud företräder arbetstagarna i arbetsmiljöfrågor och skall verka för en tillfredsställande arbetsmiljö. I detta syfte skall ombudet inom sitt skyddsområde vaka över skyddet mot ohälsa och olycksfall samt över att arbetsgivaren uppfyller kraven i 3 kap. 2 a §. Skyddsombud på fartyg skall vidare vaka över att fartyget har den bemanning som det skall ha enligt beslut eller föreskrifter.


Skyddsombud skall delta vid planering av nya eller ändrade lokaler, anordningar, arbetsprocesser, arbetsmetoder och av arbetsorganisation liksom vid planering av användning av ämnen som kan medföra ohälsa eller olycksfall. Skyddsombud skall vidare delta vid upprättande av handlingsplaner enligt 3 kap. 2 a §.


Arbetsgivaren skall underrätta skyddsombud om förändringar av betydelse för arbetsmiljöförhållandena inom ombudets område.


Arbetsgivare och arbetstagare svarar gemensamt för att skyddsombud får erforderlig utbildning. Lag (2003:365) .


5 § Skyddsombud, som avses i 2 § andra stycket, har rätt till den ledighet som fordras för uppdraget. Vid sådan ledighet bibehåller ombudet sina anställningsförmåner.


6 § Skyddsombud har rätt att taga del av de handlingar och erhålla de upplysningar i övrigt som behövs för ombudets verksamhet.


6 a § Om ett skyddsombud anser att åtgärder behöver vidtas för att uppnå en tillfredsställande arbetsmiljö, ska skyddsombudet vända sig till arbetsgivaren och begära sådana åtgärder. Skyddsombudet kan också begära att en viss undersökning ska göras för kontroll av förhållandena inom skyddsområdet. På framställning ska arbetsgivaren genast lämna skyddsombudet en skriftlig bekräftelse på att arbetsgivaren mottagit dennes begäran. Arbetsgivaren ska utan dröjsmål lämna besked i frågan. Gör arbetsgivaren inte det eller beaktas inte begäran inom skälig tid, ska Arbetsmiljöverket efter framställan av skyddsombudet pröva om föreläggande eller förbud enligt 7 kap. 7 § ska meddelas. Sådan framställning av ett skyddsombud på fartyg ska i stället lämnas till Transportstyrelsen, som ska pröva om föreläggande eller förbud enligt fartygssäkerhetslagen (2003:364) ska meddelas.


Där skyddskommitté finns, kan skyddsombud direkt påkalla kommitténs behandling av en arbetsmiljöfråga.


Ett skyddsombuds begäran enligt första stycket får även avse skyddsåtgärder som behövs för att arbetsgivaren på det arbetsställe där skyddsombudet är verksamt ska uppfylla sina skyldigheter gentemot utomstående arbetskraft enligt 3 kap. 12 §.


Det som i första och andra styckena sägs om skyddsombud ska också gälla för studerandeskyddsombud som avses i 17 §. Lag (2009:870) .


7 § Innebär visst arbete omedelbar och allvarlig fara för arbetstagares liv eller hälsa och kan rättelse inte genast uppnås genom att skyddsombudet vänder sig till arbetsgivaren, kan skyddsombudet bestämma att arbetet ska avbrytas i avvaktan på ställningstagande av Arbetsmiljöverket.


Om det är påkallat från skyddssynpunkt och rättelse inte genast kan uppnås genom att skyddsombudet vänder sig till arbetsgivaren kan skyddsombudet i avvaktan på Arbetsmiljöverkets ställningstagande avbryta arbete som en arbetstagare utför ensam.


överträds en tillsynsmyndighets förbud, som har vunnit laga kraft eller som på grund av förordnande enligt 9 kap. 5 § ska gälla omedelbart, kan skyddsombudet avbryta sådant arbete som avses med förbudet.


Ett skyddsombuds åtgärder enligt första-tredje styckena får även avse arbete som utförs av inhyrd arbetskraft i arbetsgivarens verksamhet.


För skada till följd av någon åtgärd som avses i denna paragraf är ett skyddsombud fritt från ersättningsskyldighet.


Bestämmelser om rätten för ett skyddsombud att avbryta arbete på fartyg och om verkan av en sådan åtgärd finns i fartygssäkerhetslagen (2003:364). Lag (2009:870) .


8 § Vid ett arbetsställe, där minst femtio arbetstagare regelbundet sysselsätts, ska det finnas en skyddskommitté, sammansatt av företrädare för arbetsgivaren och arbetstagarna. En skyddskommitté ska tillsättas även vid arbetsställen med mindre antal arbetstagare, om det begärs av arbetstagarna.


Företrädare för de anställda utses bland arbetstagarna av en lokal arbetstagarorganisation som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande till arbetsgivaren. Finns det ingen sådan organisation utses företrädare av arbetstagarna.


Vid ett arbetsställe där det finns studerandeskyddsombud ska även två av dessa ingå i skyddskommittén. Studerandeskyddsombuden bestämmer själva vilka av dem som ska ingå i skyddskommittén.


Bestämmelser om hur en skyddskommitté på fartyg ska tillsättas finns i fartygssäkerhetslagen (2003:364). Lag (2009:870) .


9 § Skyddskommittén skall delta i planeringen av arbetsmiljöarbetet på arbetsstället samt följa arbetets genomförande. Den skall noga följa utvecklingen i frågor som rör skyddet mot ohälsa och olycksfall samt verka för tillfredsställande arbetsmiljöförhållanden. En skyddskommitté på fartyg skall vidare vaka över att fartyget har den bemanning som det skall ha enligt beslut eller föreskrifter. I skyddskommittén skall behandlas frågor om 1. företagshälsovård, 2. handlingsplaner enligt 3 kap. 2 a §, 3. planering av nya eller ändrade lokaler, anordningar, arbetsprocesser, arbetsmetoder och av arbetsorganisation, 4. planering av användning av ämnen som kan föranleda ohälsa eller olycksfall, 5. upplysning och utbildning rörande arbetsmiljön, 6. arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamheten på arbetsstället. Lag (2003:365) .


9 a § Till skyddskommitté som avses i 8 § får genom ett kollektivavtal utses ett organ som behandlar också andra frågor än som anges i 9 §. Ett sådant organ får ha en annan benämning än skyddskommitté.


Denna paragraf är inte tillämplig i fråga om skyddskommitté på fartyg. Lag (2011:741) . 10 § Skyddsombud får inte hindras att fullgöra sina uppgifter.


Om ett skyddsombud företräder en arbetstagare som utför arbete på ett arbetsställe över vilket dennes arbetsgivare inte råder är den arbetsgivare som råder över arbetsstället skyldig att låta skyddsombudet få tillträde dit i den omfattning som ombudet behöver för att fullgöra sitt uppdrag.


Skyddsombud får ej med anledning av sitt uppdrag ges försämrade arbetsförhållanden eller anställningsvillkor. När uppdraget upphör skall arbetstagaren vara tillförsäkrad arbetsförhållanden och anställningsvillkor, vilka överensstämmer med eller är likvärdiga med dem som skulle ha rått om han ej hade haft uppdraget. Lag (1994:579) .


11 § Bryter arbetsgivare eller arbetstagare mot 10 §, skall han ersätta uppkommen skada. Vid bedömande om och i vad mån skada har uppstått skall hänsyn tagas även till omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Om det med hänsyn till skadans storlek eller andra omständigheter är skäligt, kan skadeståndet nedsättas eller helt bortfalla.


är flera ansvariga för skada, skall skadeståndsskyldigheten fördelas mellan dem efter vad som är skäligt med hänsyn till omständigheterna.


12 § Den som vill fordra skadestånd enligt 11 § skall underrätta motparten om sitt anspråk inom fyra månader från det skadan inträffade. Har inom den tiden förhandling rörande anspråket påkallats enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet eller med stöd av kollektivavtal, skall talan väckas inom fyra månader efter det att förhandlingen avslutades. I annat fall skall talan väckas inom åtta månader från skadans uppkomst.


Första stycket skall tillämpas på motsvarande sätt i fråga om anspråk på anställningsförmåner enligt 5 §.


Iakttages ej vad som föreskrives i första eller andra stycket, är rätten till talan förlorad.


För skyddsombud på fartyg gäller fartygssäkerhetslagen (2003:364) i stället för vad som anges i denna paragraf. Lag (2003:365) .


13 § Mål om tillämpning av 10 och 11 §§ handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. I fråga om talan mot arbetstagare eller, i fall som avses i 10 § andra stycket, mot den som råder över ett arbetsställe gäller dock vad som är föreskrivet om rättegång i allmänhet. Lag (1994:579) .


14 § I förhållande till arbetsgivare vinner 4--7 och 10--13 §§ tillämpning när den organisation eller de arbetstagare, som har utsett skyddsombudet, har underrättat arbetsgivaren om valet eller, om arbetsgivaren icke har kunnat nås, sänt underrättelse om valet till arbetsstället.


15 § Det som sägs i 5 §, 10 § första och tredje styckena samt 11-14 §§ ska tillämpas på motsvarande sätt på en ledamot av en skyddskommitté som inte är studerandeskyddsombud.


För studerandeskyddsombud ska 10 § första och andra styckena, 11, 12 och 14 §§ tillämpas på motsvarande sätt. För mål om tillämpning av 10 och 11 §§ som rör studerandeskyddsombud gäller det som är föreskrivet om rättegång i allmänhet.


Lag (2009:870) . 16 § Beträffande skyddsombud och ledamot av skyddskommitté, vilka har utsetts av organisation som avses i 2 § andra eller tredje stycket, äger även lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen tilllämpning. Har skyddsombud eller ledamot av skyddskommitté på fartyg utsetts av de ombordanställda, tillämpas lagen som om han eller hon var utsedd av sin lokala arbetstagarorganisation. Det som sägs i denna paragraf gäller dock inte i den mån ombuds eller ledamots rättigheter enligt detta kapitel eller enligt fartygssäkerhetslagen (2003:364) därigenom skulle inskränkas. Lag (2003:365) .


17 § De som genomgår utbildning ska av huvudmannen för utbildningen ges tillfälle att medverka i arbetsmiljöarbetet på arbetsstället, om det är rimligt med hänsyn till utbildningens art och utbildningsperiodens längd.


Omfattningen och utformningen av elevernas deltagande i skolans arbetsmiljöarbete ska anpassas efter deras ålder, mognad och förutsättningar i övrigt när det gäller 1. elever i förskoleklass och i lägre årskurs än årskurs 7 i grundskolan, specialskolan och i motsvarande utbildningar samt i sameskolan, 2. elever i grundsärskolan, gymnasiesärskolan och motsvarande utbildningar, och 3. elever i kommunal vuxenutbildning som särskild utbildning.


Elever i grundskolans årskurs 7-9, specialskolans årskurs 7-10 och gymnasieskolan samt motsvarande utbildningar företräds i arbetsmiljöarbetet av elevskyddsombud.


De som genomgår eftergymnasial utbildning och annan utbildning för vuxna än kommunal vuxenutbildning som särskild utbildning företräds i arbetsmiljöarbetet av studerandeskyddsombud. Ett studerandeskyddsombud ska vara minst 18 år. Lag (2020:449) .


18 § Elevskyddsombuden utses av eleverna och studerandeskyddsombuden av de studerande.


Huvudmannen för utbildningen ska se till att elevskyddsombuden och studerandeskyddsombuden får den utbildning och den ledighet som behövs för uppdraget.


Elevskyddsombuden och studerandeskyddsombuden har rätt till den information som behövs för uppdraget. För elevskyddsombuden gäller dock rätten till information inte sådana uppgifter som är föremål för tystnadsplikt enligt 7 kap. 13 § första stycket. I fråga om uppgifter som är föremål för sekretess i det allmännas verksamhet gäller offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Lag (2009:870) .


7 kap. Tillsyn 1 § Arbetsmiljöverket utövar tillsyn över att denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen följs.


Med undantag för 13 § gäller detta kapitel inte fartygsarbete. Bestämmelser om tillsyn vid fartygsarbete och inskränkningar i rätten att använda fartyg finns i fartygssäkerhetslagen (2003:364). Lag (2003:365) .


2 § Regeringen får meddela föreskrifter om Arbetsmiljöverkets tillsyn enligt detta kapitel över att Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv 1999/45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv 76/769/EEG och kommissionens direktiv 91/155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG följs. Lag (2010:1543) .


3 § Tillsynsmyndighet har rätt att efter anfordran erhålla de upplysningar, handlingar och prov samt påkalla de undersökningar som behövs för tillsyn enligt denna lag.


4 § Den som i sin verksamhet använder en viss produkt eller har uppdragit åt annan att utföra ett visst arbete är skyldig att på en tillsynsmyndighets begäran lämna upplysning om vem som har levererat produkten eller utför arbetet.


Den som har överlåtit eller upplåtit en teknisk anordning eller överlåtit ett ämne, som kan föranleda ohälsa eller olycksfall, är skyldig att på en tillsynsmyndighets begäran lämna tillgängliga upplysningar om till vilka produkten har överlåtits eller upplåtits. Lag (1991:677) .


5 § För tillsyn enligt denna lag ska tillsynsmyndigheten ges tillträde till arbetsställe och får där göra undersökningar och ta prov. För uttaget prov betalas inte ersättning.


Polismyndigheten ska lämna den handräckning som behövs för att tillsynsmyndigheten ska kunna utöva tillsyn enligt denna lag.


Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Arbetsmiljöverket, får föreskriva skyldighet att ersätta tillsynsmyndighetens kostnader för provtagning och undersökning av prov som skäligen har krävts. Lag (2014:659) .


6 § Om det på ett gemensamt arbetsställe som avses i 3 kap. 7 d § tredje stycket inte finns någon som är ansvarig för samordningen av arbetsmiljöfrågor, får Arbetsmiljöverket besluta att någon av dem som bedriver verksamhet där ska ha sådant ansvar.


När det finns särskilda skäl får Arbetsmiljöverket besluta att ansvaret för samordningen av arbetsmiljöfrågor i fall som avses i 3 kap. 7 d § ska flyttas över till någon av dem som bedriver verksamhet på det gemensamma arbetsstället.


I fråga om ansvaret för arbetsmiljöfrågor vid byggnads- eller anläggningsarbete enligt 3 kap. 6 § får Arbetsmiljöverket om det finns särskilda skäl i beslut flytta över detta ansvar 1. från en uppdragstagare till den som låter utföra byggnads- eller


anläggningsarbetet i fall som avses i 3 kap. 7 c §, eller 2. från den som låter utföra byggnads- eller anläggningsarbetet till en uppdragstagare i den mån det finns ett sådant uppdrag som avses i 3 kap. 7 c § första stycket 1. Lag (2008:934) .


7 § Arbetsmiljöverket får gentemot den som har skyddsansvar enligt 3 kap. 2-12 §§, 5 kap. 3 § första stycket eller 6 § i detta kapitel besluta de förelägganden eller förbud som behövs för att 1. denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ska följas, och 2. de bestämmelser i förordning (EG) nr 1907/2006 som omfattas av Arbetsmiljöverkets tillsynsansvar ska följas.


Ett beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite. Ett sådant föreläggande eller förbud får riktas även mot staten som arbetsgivare.


Om någon inte följer ett föreläggande, får Arbetsmiljöverket besluta att rättelse ska ske på hans eller hennes bekostnad.


Om ett föreläggande har beslutats beträffande en åtgärd som kräver bygglov, rivningslov eller marklov enligt plan- och bygglagen (2010:900) men sådant lov inte beviljas, upphör föreläggandet att gälla i fråga om den åtgärden. Lag (2013:610) .


8 § Om det finns något missförhållande i skyddshänseende beträffande en lokal, ett markområde eller ett utrymme under jord som har upplåtits för arbete eller som personalutrymme, kan Arbetsmiljöverket meddela förbud enligt 7 § mot en sådan upplåtelse till dess angiven åtgärd har vidtagits med lokalen, markområdet eller utrymmet.


Arbetsmiljöverket kan gentemot den som upplåter en lokal, ett markområde eller ett utrymme under jord för arbete eller som personalutrymme, meddela förelägganden enligt 7 § om undersökning av skyddsförhållandena på platsen. Lag (2000:764) .


10 § För att säkerställa förbud enligt 7 eller 8 § kan tillsynsmyndighet meddela beslut om försegling eller annan avstängning av anläggning, utrymme eller anordning. Sådant beslut verkställs genom myndighetens försorg. Lag (1994:579) .


11 § Den som har skyddsansvar enligt 3 kap. 8-10 §§ får åläggas att lämna varningsinformation eller att återkalla en produkt. Innehållet i ett sådant åläggande ska motsvara vad som anges i 14-18 §§ produktsäkerhetslagen (2004:451). Vad som där sägs om tillverkare ska dock i stället avse den som har skyddsansvar enligt 3 kap. 8-10 §§.


åläggandet ska förenas med vite om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Lag (2008:295) .


12 § Regeringen kan föreskriva att särskilda avgifter skall tagas ut i ärende enligt denna lag.


13 § Den som har utsetts till skyddsombud, studerandeskyddsombud eller ledamot i en skyddskommitté eller den som har deltagit i arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhet enligt denna lag får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon under uppdraget har fått veta om yrkeshemlighet, arbetsförfarande, affärsförhållande, en enskilds personliga förhållanden eller förhållande av betydelse för landets försvar.


Har ombudet, ledamoten eller deltagaren utsetts av en sådan lokal arbetstagarorganisation som avses i 6 kap. 2 och 8 §§, får han eller hon trots tystnadsplikten enligt första stycket lämna uppgift vidare till en ledamot i organisationens styrelse eller till en sakkunnig i arbetsmiljöfrågor hos en central arbetstagarorganisation till vilken den lokala organisationen hör. Rätten att lämna uppgift vidare gäller endast om uppgiftslämnaren underrättar mottagaren om tystnadsplikten. I sådant fall gäller tystnadsplikten också för denne.


I det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i 10 kap. 11-14 §§ och 12 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Lag (2009:870) .


14 § Tillsynsmyndighet ska till skyddsombud och studerandeskyddsombud lämna var sin kopia av de skriftliga meddelanden i arbetsmiljöfrågor som lämnas till ett arbetsställe. Lag (2009:870) .


15 § Bestämmelser om marknadskontroll finns i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1020 av den 20 juni 2019 om marknadskontroll och överensstämmelse för produkter och om ändring av direktiv 2004/42/EG och förordningarna (EG) nr 765/2008 och (EU) nr 305/2011.


Den myndighet som regeringen bestämmer är marknadskontrollmyndighet. Lag (2022:1109) .


16 § Vid marknadskontroll enligt förordning (EU) 2019/1020 har marknadskontrollmyndigheten befogenhet 1. att enligt artikel 14.4 a-14.4 c kräva att ekonomiska aktörer ska tillhandahålla handlingar, specifikationer, data eller uppgifter, 2. att enligt artikel 14.4 d utföra oanmälda inspektioner på plats och fysiska kontroller av produkter, 3. att enligt artikel 14.4 e få tillträde till lokaler, mark eller transportmedel, 4. att enligt artikel 14.4 f inleda undersökningar på eget initiativ, 5. att enligt artikel 14.4 g kräva att ekonomiska aktörer ska vidta lämpliga åtgärder för att få en bristande överensstämmelse att upphöra eller att eliminera en risk, 6. att enligt artikel 14.4 h själv vidta åtgärder, 7. att enligt artikel 14.4 j införskaffa, inspektera och demontera varuprover, och 8. att enligt artikel 14.4 k kräva att innehåll på ett onlinegränssnitt ska avlägsnas, att en varning ska visas eller att åtkomsten ska begränsas.


Marknadskontrollmyndigheten får införskaffa ett varuprov under dold identitet enligt artikel 14.4 j i förordning (EU) 2019/1020 endast om det är nödvändigt för att syftet med kontrollen ska uppnås. Myndigheten ska underrätta den ekonomiska aktören


om att införskaffandet har skett under dold identitet, så snart det går utan att syftet med åtgärden går förlorat.