Temperatur Appliceringen ska inte ske då luftens eller underlagets temperatur är lägre än 8 C såvida färgtillverkaren inte anger annat.


Applicering ska inte ske då underlagets temperatur är högre än 55 C såvida färgtillverkaren inte anger annat.


Anmärkning:Arbetet bör planeras så att applicering i direkt solsken undviks.


Relativ fuktighet Applicering skainte ske vid högre luftfuktighet än 70 – 80 % RH såvida inte färgtillverkaren anger annat.


Underlagets beskaffenhet Applicering ska ske på torrt och rent underlag.


Torktider övermålning Färgtillverkarens rekommendationer avseende tider för övermålning vid aktuella temperaturförhållanden ska alltid följas.


Anmärkning: För tidig övermålning kan leda till instängt lösningsmedel med ofullständig uthärdning och bristande funktion som följd. För lång tid före övermålning kan till exempel medföra försämrad vidhäftning mellan färgskikten och därmed risk för framtida separation/ﬂagning.


Slutlig torktid Färgtillverkarens rekommendation avseende ibruktagande ska alltid följas.Ytan kan också hinna förorenas av klorider, pollen och annat vid för långa intervall mellan målningarna.


Anmärkning:Slutlig torktid beror bland annat på färgtyp, applicerad tjocklek och aktuella temperaturförhållanden.


Färgsystem och val av färgsystem, SS 184006


Avsikten med denna standard är att underlätta valet av färgsystem beroende på vilket underlag som ska målas om. Vilken typ av gammal färg är det som ska målas över och vilket färgsystem passar bäst till den?


Men i denna standard riktar man sig först till färgleverantörerna. Här ställs tydliga krav på vad som ska gå att utläsa av deras datablad. Standarden anger vilka krav som ska vara uppfyllda för att ett färgsystem ska både vara lämpligt och godkänt för målning av stålplåt.


För att ett färgsystem ska bli godkänt ska det ha klarat både ett accelererat prov, ett så kallat kondensationsprov om 500 timmar, och ett exponeringsprov på 24 månader. Detta krav gäller fullt ut från och med 2014. Efter exponering i 24 månader ska provet sitta kvar i ytterligare 36 månader. Fram till 2014 gäller antingen accelererat prov eller referensobjekt.


Denna standard tar också upp kombinerbarhet mellan ett nytt färgsystem och det ursprungliga färgsystemet som ska målas om samt vilka faktorer som påverkar valet av färgsystem.


Färgleverantörens dokumentation Tekniska datablad Färgleverantören ska tillhandahålla tekniska datablad för varje produkt.


I det tekniska databladet ska följande framgå:


rekommenderat användningsområde färgtyp och bindemedel, se tabell C.1 torrhalt, sträckförmåga och VOC krav på förbehandling rekommenderat skikttjockleksintervall appliceringsvillkor appliceringsmetod spädningsrekommendationer torktider (dammtorr, klibbfri, övermålningsbar och brukstorr) rekommenderade kombinerbara produkter utgivningsdatum Anmärkning:Rekommendation för rengöring av redskap kan anges


Färgsystem Rekommendationer om vilka färger som ska ingå i ett färgsystem ska ges av färgleverantören.


Rekommendationer om vilka underlag färgsystemet är avsett för ska anges av färgleverantören.


Om färgsystemet är lämpligt att användas på ny fabrikslackerad plåt ska detta anges. För varje underlag ska krav på förbehandling anges. Varje färgskikt ska beskrivas med produkt, övermålningsintervall och skikttjocklek. Färgsystemets totala skikttjocklek ska anges. Systemdatablad upprättas för hela systemet.


Undersökningar och provningsmetoder, SS 184007


Denna standard vänder sig i första hand till konsulter som ska undersöka status och kondition på det plåtmaterial som ska målas om och därefter upprätta en arbetsbeskrivning. Men den kan också vara till god nytta för en entreprenör som fått ett totalt åtagande.


Här beskrivs hur ett tak ska undersökas och framför allt hur det ska dokumenteras. Men mera speciﬁkt beskrivs hur man identiﬁerar olika typer av fabriksbeläggningar och olika effekter av nedbrytning på dessa. Slutligen tar man upp provningsmetoder för att bland annat säkerställa att den yta som ska ommålas är ren men också hur man provar vidhäftningen till ett gammalt färgskikt.


Exempel på undersökning av åldrad tjockskiktbeläggning med Plastisol


För att avgöra om tjockskiktsbeläggningen ska avlägsnas före ommålning ska den kontrolleras och kartläggas med avseende på vidhäftning och återstående skikttjocklek.


Flera mätningar av skikttjocklek enligt SS-EN ISO 2808 och vidhäftning enligt SS- ISO 16276-2 ska utföras inom varje delyta. Mätning ska ske intill falser, i extra solbelysta och skuggade delar. Resultaten inom varje delyta ska redovisas. Exempel på redovisningsprotokoll ﬁnns i Bilaga E.


Efter förbehandling enligt metoderna 5.2.4 – 5.2.6 i SS 184004 ska skikttjocklek och vidhäftning kontrolleras.


1. åldrade tjockskiktsbeläggningar med Plastisol, som antingen förlorat vidhäftning, blivit spröda eller blivit förtunnade genom avdunstning av mjukgörare, bör avlägsnas före ommålning. Ytans struktur, kontrollerad genom en lupp eller närbildsfotografering, kan också vara en vägledning. Plastisol som tillverkades på 1990-talet kan ha dålig vidhäftning trots att ytan inte ser nedbruten ut. Se exempel på nedbrutna ytor i mikroskop i ﬁgur 1 – 3. Beläggningens kondition påverkar starkt behovet av förbehandling.


2. Påverkan från vatten, värme och UV-strålning orsakar nedbrytning av Plastisol. Graden av nedbrytning beror på lutning, väderstreck, skuggningar och våttider. Luftspalt, glespanel eller isolering bakom plåten ger stor skillnad i plåttemperatur vilket leder till olika grad av nedbrytning inom en delyta.


3. Ofta anses 140 µm kvarvarande beläggning som en nedre gräns för övermålningsbarhet av åldrad Plastisol. Gränsen för övermålningsbarhet beror också på Plastisolens kulör. Ljust pigmenterad Plastisol kan vara olämplig att övermåla även vid tjocklekar över 140 µm.


4. För vattenavrinningssystem används tunnare Plastisol. Denna tunnare Plastisolbeläggning har skikttjocklek under 110 µm och bör inte övermålas.


Bild 13:28. Exempel på låg grad av nedbrytning. Skikt typiskt (170-190) µm. Ytan känns mjuk.


Bild 13:29. Måttlig nedbrytning. Skikt typiskt (140-170) µm och ytan känns mjuk, Kan ofta vara lämplig övermålas.


Bild 13:30. Kraftigt åldrad Plastisol. Skikt < 140 µm. Ytan är hård och porös. Ska inte övermålas.


Målet med dessa standarder är att de faktiskt ska leda till bättre kvalitet på både handlingar och målningsresultat men också rimligare konkurrenssituation för seriösa entreprenörer.


Det är viktigt för plåtslageribranschen att dess kunder kan få ett högkvalitativt underhåll på sitt plåttak eller sina plåtfasader.


Den entreprenör som vill följa med i detta kvalitetslyft bör skaffa sig dessa standarder, åtminstone SS 184004 – 07.


Den kanske viktigaste förutsättningen för ett lyckat resultat med målning av takplåt är förbehandlingen.


Det kan inte nog framhållas att underlaget måste vara rent och helt fritt från föroreningar som fett, smuts, salt, färg med dålig vidhäftning och liknande. Härtill kommer konsten att välja rätt tidpunkt med hänsyn till väderutsikterna.


Valet av färgsystem är också avgörande med hänsyn till underlaget. Användning av icke rekommenderade målningssystem kan försämra underliggande färgskikt och få negativa konsekvenser om en ny ommålning erfordras.


Bild 13:31. Med ett regelbundet underhåll bevaras plåten länge. Foto: HE Ohlsson


My = Mikrometer = 1/1 000 mm. 40 μm = 0,04 mm


Man delar in vattenblandade vätskor i sura, neutrala och basiska (alkaliska) i en skala från 0 – 14 (pH), där rent vatten som har pH 7 är neutralt. Alla vätskor under 7 kallas sura och alla över 7 kallas alkaliska eller basiska. Med starkt alkaliska menar man normalt vätskor med ett pH över 10. Alkalier har förmågan att lösa fetter, varför de rekommenderas som rengöringsmedel. Alkalier å andra sidan kan skada ett färgskikt, varför det är viktigt att noggrant avlägsna alkaliska tvättmedel före målning.


Polyakrylateller akrylharts är bindemedel till såväl vattenburna som lösningsmedelsburna färger. För industriellt fabriksbelagd plåt används endast vattenburen färg. Se även Styrenakrylat och Akrylat special.


Vattenburen polyakrylat är speciellt avsedd för övermålning av plastisol. Genom att mjukgöraremissionen från plastisol begränsas med denna färgtyp förlängs livslängden på plastisol.


Alkydoljefärg baseras på kemiskt modiﬁerad olja (exempelvis tallolja, linolja, kinesisk träolja). Andelen olja avgör lämpligheten för olika användningsändamål. För plåttak rekommenderas i de ﬂesta fall en oljelängd > 65 %. En färg av denna typ ger mindre sprickbildning än linoljefärger. Alkydoljefärgen torkar genom att lösningsmedlet (normalt lacknafta) avdunstar och bindemedlets molekyler binds samman genom att det oxiderar (tar upp syre från luften). Tjocka skikt kan torka mycket långsamt, då syret inte kommer åt att oxidera – bindemedlet.


Enhet för tryck. Grundenhet är Pascal. 1 bar = 100 000 Pascal = 100 kPa, 10 bar = 1 MPa.


Databas över produkter som klarar krav på kemiskt innehåll där kärnan i bedömningen är EU:s lagstiftning REACH. I detta register ﬁnns även s.k. BETA produkter, som klarar vissa baskrav, men inte fullt ut som i BASTA registrerade produkter.


Komponent i färg som sammanhåller det torra färgskiktet och åstadkommer vidhäftning till underlaget. Exempel på bindemedel är akrylat, alkyd, epoxi, epoxiester, linolja, polyester, polyuretan och polyvinylklorid (PVC).


Blymönja, Pb 3 O 4 , är ett rödgult rostskyddspigment. Ett missvisande språkbruk är att kalla andra rostskyddsgrundfärger än de blymönjepigmenterade för mönja. Exempel på


detta är järnmönja eller enbart mönja, som inte innehåller det speciﬁka pigmentet Red 105 = Blymönja. I äldre kurser för färgtekniker omnämns järnmönja som ett inert (icke aktivt rostskyddspigment) bestående av minst 60 % Fe 2 O 3 . I dess kristallina form till skillnad från amorf järnoxid bildas pigmentet järnglimmer Fe 2 O 3 som har användning i rostskyddstäckfärger på grund av sin barriärförmåga mot vatten och ljus. När begreppet mönja används för andra pigment än blymönja, är det andra likheter med blymönja än de rostskyddande egenskaperna som avses. Pigmentet har stora negativa miljöeffekter och har i det närmaste helt ersatts av andra rostskyddspigment eller färgsystem som ger lik värdigt resultat. Används i vissa fall vid ommålning av svartplåt på en del kulturminnesobjekt.


Förbehandlingsmetod där fasta partiklar (metalloxider med mera) med hjälp av tryck slungas mot den yta som ska förbehandlas. Vanliga blästermedel för tunnplåt (risk för deformering) är Olivinsand (mineral av magnesiumjärnsilikat) och Aluminiumoxid. För grovplåt (med en tjocklek > 4 mm) ﬁnns i ISO 8501-1 fotograﬁska likare som riktmärken för blästringsnoggrannhet. Tidigare känd under beteckningen SS 055900.


Byggvarubedömning utifrån dess kemiska innehåll, samt miljöpåverkan under livscykeln och i förlängningen även social påverkan i leverantörsledet. Kriterierna baseras bland annat på kemikalielagstiftningen REACH och CLP-förordningen.


European Coil Coating Association, ECCA, ärursprungligen en förening av Europeiska bandlackerare med syfte att främja användandet av fabriksmålad tunnplåt. Idag ingår också de ﬂesta av bandlackeringsindustrins materialleverantörer i föreningen som grundades för över 40 år sedan. Några av de nordiska medlemmarna och associerade medlemmarna är bland andra SSAB/Ruukki Tunnplåt, Plannja, Hydro Aluminium, Chemetall och Henkel.


Epoxiester är bindemedel innehållande epoxiharts som reagerats med syra. Klassas inte som härdplast. Utmärkt vidhäftning på metalliserade underlag, inte känslig för alkalier.


Zinkepoxi är 2-komponent epoxigrund innehållande zinkpulver i hög koncentration. Rätt formulerad ger denna grund ett liknande skydd som metalliseringen, dock icke mekaniskt likvärdigt. Kan endast användas på Sa2½ ytor (blästrade), se ISO 8501-1 som innehåller fotograﬁska likare som visar förbehandlingsgrad efter blästring.


Avser kulör och glansoch utseendemässig livslängd.


Grundmålad metalliserad stålplåt är avsedd för platsmålning på kulturhistoriska byggnader. Grundfärgen är normalt av polyestertyp ~15 – 20 μm tjockt skikt, och ska övermålas enligt tillverkarens anvisningar. Färgen är övermålningsbar med många olika färgtyper.


En färg består normalt av bindemedel, lösningsmedel, pigment och olika tillsatsmedel. Lösningsmedlet/vätskefasen kan vara organiskt eller oorganiskt (vatten). En del bindemedel är till sina egenskaper lättﬂytande, varför de kan vara helt fria från såväl vatten som organiska lösningsmedel. Målningsfärg utan pigment kallas klarlack. Om begreppet lack används för pigmenterad färg avser det normalt industrifärg.


GreenCoat är ett varumärke från SSAB Europe AB.


Grundfärg är färg med god vidhäftningsförmåga, goda över målningsegenskaper, korrosionshindrande egenskaper och mögelhindrande egenskaper. Den är avsedd att ligga som första skikt i ett målningssystem.


Förbehandling med hjälp av maskin som skapar ett högre tryck än vad exempelvis vattenledningsnätet (~ 7 – 10 bar) kan åstadkomma. Vissa maskiner har ett arbetstryck på över 2500 bar. Vid tryck över 700 bar används uttrycket vattenblästring. I vissa sammanhang kan vattenblästring betyda högtryckstvätt med inblandning av sand.


Linolja är torkande olja framställd från linfrö genom pressning eller rafﬁnering.


Linoljeblymönja är en linoljegrundfärg innehållande blymönjepigment (Pb 3 O 4 ) i olika mängd (~ 60 % blymönja + 40 % inerta pigment). Produkt som kommer att försvinna på grund av miljöskäl.


\"Linolja som kokats (värmebehandlats) i hög temperatur + 270 – + 300 °C. Ger snabbare yttorkning än linolja som kokats i lägre temperatur (kokt linolja = upphettning av rå linolja till 150 °C). även bindemedlets viskositet höjs genom värmebehandlingen. Kan som täckfärg i \"olämplig miljö\" ge utseendemässiga defekter. Bindemedlet har i stort sett helt ersatts av feta alkydfärger (långoljealkyder).\"


Metallack är ett handelsnamn för en polyester innehållande metallpartiklar.


Metameri är kulöravvikelse orsakad av olika ljusförhållanden.


NCS, Natural Color System, (Svensk standard sedan 1979), är ett internationellt färgbeteckningssystem för att speciﬁcera, kommunicera och kontrollera färg inom arkitektur, design, marknadsföring, tillverkning, utbildning och forskning. Som en illustration till NCS-systemet ﬁnns NCS färgatlas, som innehåller 1950 färgprover som med vissa undantag visar vart tionde steg i svarthet, vithet, kulörthet och kulörton. Detta innebär att NCS har en unik kod för cirka 20 000 kulörer. (Se RAL)


\"Färg vars bindemedel huvudsakligen består av torkande oljor. Begreppet oljefärg används även för feta alkyder, vilket deﬁnitionsmässigt inte är helt korrekt. Funktionsmässigt har alkyderna i de allra ﬂesta fall likvärdiga eller bättre egenskaper. Som vätande grund på gamla färgskikt eller rostiga ytor med spalter och nitförband, kan \"rena\" oljefärger ibland ha vissa fördelar.\"


\"Uttryck för att ange mängden olja i ett alkydbindemedel. Hög oljelängd (\"fet\" alkydoljefärg) är lämplig för 30 färger som ska användas utomhus.\"


PVC-baserad färg för industriell färgbeläggning av plåt. Används inte längre på grund av kritningsproblem. Liknar plastisol men innehåller i sin formulering höga halter organiska lösningsmedel. Användes i skikttjocklekar mellan 50 – 75 μm.


Pascal (Pa) är enhet för tryck. 1 MPa är 10 bar.


Färg av mjukgjord PVC för industriell färgbeläggning av plåt. Innehåller mycket små mängder organiskt lösningsmedel. Skikttjocklekar mellan 100 – 200 μm. Denna färgbeläggning på metalliserad stålplåt var tidigare mycket vanlig. Färgen ansågs lämplig på tak tack vare sina goda bearbetningsegenskaper, mekanisk hållbarhet och ett bra rostskydd. Plastisolbelagd plåt används praktiskt taget inte inom byggnadsindustrin idag.


Pliolite är handelsnamn (Goodyear) för polystyrenbutadien, polystyrenakrylat eller vanligen kallad styrenakrylat. Se även styrenakrylat.


Tunnskiktsfärg för industriell färgbeläggning av plåt. I vidare bemärkelse ett bindemedel som kan liknas vid en oljefri alkyd.


Ett för industriell färgbeläggning relativt nytt tunnskiktssystem. Polyuretan framställs genom en reaktion mellan två komponenter bestående av minst två isocyanatgrupper och minst två hydroxylgrupper. Produkter byggda på Polyuretan (uretanharts) har mycket god glans och kulörhärdighet.


En tunnskiktsbeläggning för industriell färgbeläggning av plåt. Färgen är en polyvinylidenﬂuorid.


RAL är ett färgsystem som utvecklades 1925 av RAL Deutsches Institut für Gütesicherung und Kennzeichnung e.V. för att skapa ett enkelt system för att visa olika kulörer. Det började med 40 kulörer men är numera över 200 i det som kallas RAL Classic och ännu ﬂer i det som kallas RAL Design . Totalt har RAL-systemer en unik kod för cirka 2 000 olika kulörer. (Se NCS).


Rost är en oxidations-/korrosionsprodukt från stål (järn).


En grundfärg med speciell pigmentering som fördröjer rostbildning på stålytor med hjälp av passiverande pigment (aktiva) i motsats till inerta pigment som enbart skyddar fysiskt mot genomträngning av fukt. . I vidare bemärkelse är det en färg speciellt avsedd att hindra eller fördröja metallers korrosion.


Silikonalkyd ärmodiﬁerad alkyd med silikonharts. Modiﬁeringen ger, rätt formulerad, alkyden förbättrad kulör- och glanshållning. Den är relativt dyr i förhållande till akrylat och alkyd.


\"Polystyrenakrylat. även något förenklad benämning på Pliolite (Goodyear), som är en polystyrenbutadien, polystyrenakrylat. Denär även benämnd \"lösningsmedelsakrylat\".\"


\"Kommersiellt bolag som erbjuder ett utbud av tjänster för \"medvetna\" materialval. Bedömer material i fem klasser: A, B, C+, C- och D. Följer bland annat Kemikalieinspektionens KIFS.\"


Certiﬁerar byggnader avseende hållbarhet. Jobbar med Miljöbyggnad, Breeam-se, Citylab och Leed.


Till skillnad från estetisk livslängd avser teknisk livslängd den tid under vilken exempelvis ett plåttak eller plåtfasad fyller sin funktion som skydd av en byggnad utan att underliggande material skadas, oavsett hur det ser ut.


\"Rengöring av metallytan genom att en vattenstråle med högt tryck riktas mot ytan. I detta dokument avses ett tryck över 70 MPa (700 bar), SS-ISO 8501-4. Enligt TNC 88 (Tekniska Nomenklaturcentralen) angavs tidigare \"blästring där vatten med små mängder kornigt blästermedel (7 – 15 % av vattenmängden) sprutas mot en yta under högt tryck (7 – 35 MPa)\".\"


Grundfärg som används på släta och glatta ytor för bättre vidhäftning. Vanliga bindemedelstyper är epoxi, akrylat och polyuretan .


Korrosionsprodukt på bland annat zinkmetalliserad plåt, felaktigt kallat vitrost. Vitblemma uppstår om kondens och regnvatten samlas på en ny, ren zinkyta och inte kan avdunsta. Vitblemman ska tas bort före målning.


Zinkytor skyddas mot vitblemma med kromatering, passivering eller anoljning. Dessa skydd måste avlägsnas helt före målning.


Genom vätning av blästermedlet med vatten undviks dammbildning. Se även vattenblästring.


Färgtyp som kan appliceras på rena men icke helt metallrena ytor. Denna färgtyp ﬁnns upptagen i Boverkets regler för stålkonstruktioner för målning av stål i bärande konstruktioner.


Vitt rostskyddspigment Zn 3 (PO 4 )2.2-4H 2 O (passiverande) som har blivit ersättare till bland annat zinkkromat och blymönja. Den är kvalitetsmässigt inte likvärdig men med en bättre förbehandling tillräckligt bra. Nya miljöanpassade rostskyddspigment kommer på sikt troligen att ersätta zinkfosfat.


Modern massproduktion av stål för byggverksamhet startade i mitten av 1800-talet i och med valsningsteknikens utveckling.


I början av 1900-talet kom I-balken, samtidigt som svetsningen utvecklades som sammanfogningsmetod. Därmed var grunden lagd för det moderna stålbyggandet. Detta möjliggjorde höghusbyggande bland annat i form av så kallade skyskrapor, och idag tillhör ﬂervåningsbyggnader, som till exempel kontorsbyggnader, skolor och sjukhus våra vanligaste stålbyggnader.


Världens kanske mest kända stålbyggnad är Eiffeltornet i Paris, medan Burj Khalifa i Dubai är en bra nutida representant för den typ av moderna byggnadsverk man kan åstadkomma i stål.


I Kapitel 3: Byggnadsplåt i kretsloppet: Järn och ståli miljön .


Lättbyggnadsteknik är en byggmetod som passar bra i modernt byggande.


Principen för att bygga t.ex. en yttervägg är lika för stål och trä. Båda materialen ﬁnns i samma dimensioner och passar i samma byggsystem.


\"Begreppet lättbyggnadsteknik avser byggnation där man använder en regelstomme med stålproﬁler av metalliserad tunnplåt med isolering och en självbärande proﬁlerad plåt. Den proﬁlerade plåten benämns vanligen \"TRP\". Proﬁleringen görs på olika sätt, med det gemensamma att den är mycket vridstyv och att den klarar både böj- och vridlaster.\"


Det ﬁnns inga andra materialkombinationer i byggnader som medför samma höga återvinningsbarhet, är lika lågemitterande, kan förhindra fuktskador och mögel, eller är lika materialeffektiva, samtidigt som alla tekniska och funktionella krav kan tillgodoses.


Läs också om rörelsefogar i Kapitel 6: Rörelsefogar i TRP.


Figur 14.1. CAD-ritning i 3D som visar uppbyggnaden. Illustration: Lindab AB


Det stål som används inom byggsektorn levereras måttbeställt i industriell miljö. Detta ger komponenter med hög precision och måttnoggrannhet även vid större längder.


Samtliga komponenter levereras sorterade och uppmärkta, med tillhörande uppställningsritningar.


Komponenterna kan sedan monteras ihop till färdiga väggelement på byggarbetsplatsen eller i dess närhet. Fördelen med denna metod är att man snabbt och enkelt kan bygga många likadana väggar, utan att behöva ﬂytta på personal eller material. Arbetsmiljön blir också bättre genom att man hela tiden bygger under tak på speciellt uppbyggda och ergonomiskt anpassade arbetsplattformar.


Läs om fästdon för stål och plåt i kapitel 7: Infästning av plåt i olika underlag: Proﬁlerad plåt respektive Infästning av proﬁlerad byggplåt .


Figur 14:2. Tillverkning av väggelement med lättbyggnadsteknik.


Bild 14:3. Väderskyddad tillverkning av element. Foto: Lindab AB


De ﬂesta av husets komponenter kan utföras i lättbyggnadsteknik som stomme, yttervägg, innervägg och tak, och det gäller både vid nybyggnation och om- och tillbyggnad.


Villor, radhus och tvåvåningshus kan byggas helt i lättbyggnadsteknik, utan någon förstärkning av stålpelare eller betong.


Flervåningshus med tre våningar eller högre, byggs oftast med en tyngre bärande stomme av stålpelare och stålbalkar. Bjälklag och väggar kan sedan utföras i lättbyggnadsteknik.


\"Lättbyggnadsteknik är också mycket lämpligt att använda vid påbyggnader som kräver en lätt konstruktion, till exempel vid stadsförtätning, påbyggnader på beﬁntliga hus, hissuppbygg nader, \"penthouse\" och liknande.\"


Lättreglar används i både inner- och ytterväggar, samt för många olika höjder och belastningar. Dessa väggar är bärande i både horisontal- och vertikalled.


Tack vare skivverkan i vägg och tak så klarar lättbyggnadstekniken stora laster utan separat stålstomme. Vid riktigt stora punktlaster kan man behöva komplettera konstruktionen med en sådan, men denna är då ofta av mindre dimension och kan byggas in dolt i väggkonstruk tionen.


Lättbalkar används framförallt till bjälklag i kombination med TRP-plåt eller annat skivmaterial. Lättbalkar kan också användas i olika yttertakskonstruktioner, och är vanliga i oiso lerade takkonstruktioner som sekundärbärverk för självbärande tak. Det ﬁnns numera högproﬁler av TRP-plåt som har sådan god bärförmåga att de har tagit över en del av lättbalkens funktion.


Den höga styvheten i stålmaterialet i förhållande till den låga vikten gör att det fungerar som bjälklag i de ﬂesta typer av nybyggnation och ombyggnationer. Det är särskilt lämpligt med stålbjälklag i de fall där man har behov av låga vikter.


Bild 14:4. Montaget underlättas av att allt material levereras i färdiga längder. Foto: Lindab AB


Ytterväggar kan indelas i två typer, bärande och icke-bärande ytterväggar.


\"De bärande ytterväggarna är bärande både horisontellt och vertikalt. Icke-bärande ytterväggar benämns ofta \"utfackningsväggar\".\"


De icke-bärande ytterväggarna tillverkas ofta i fabriks miljö eller på tillfälliga arbetsställen på arbets- eller bygg platsen, vilket också möjligt att göra med de bärande ytter väggarna.


De ﬂesta av dagens ﬂervåningshus byggs med lätta ytterväggar. En yttervägg utsätts för stora väderpåfrestningar, och en yttervägg med tunnplåtsreglar är mindre fuktkänslig än motsvarande vägg med träreglar.


Bild 14:5. Ytterväggsmontage. Uppbyggnadsprincipen är densamma för lättbyggnadsteknik som för trä. Foto: Lindab AB


För uppbyggnad av innerväggar har stålreglar med skivmaterial blivit dominerande.


För att få ett än mer rationellt montage så ﬁnns de stående reglarna också med teleskopfunktion. Denna typ av innervägg används idag i alla former av lokaler från fabriksmiljö till småhus.


Ett yttertak kan konstrueras av högproﬁlplåt som är självbärande med spännvidder på upp till 10-12 meter.


Värmeisolering appliceras på TRP-plåtens ovansida, medan eventuellt brand skydd, ljud- eller estetisk beklädnad sker på undersidan. Yttertak kan stolpas upp med lättbalkar och någon typ av TRP-plåt. De vanligaste modellerna är sadeltak eller pulpettak, men även andra typer är möjliga.


Figur 14:3. Trapetsproﬁlerad plåt fästs till lättbyggnadsreglar eller balkar. Figur: Plannja.


Med dagens moderna arkitektur och efterfrågan på öppna planlösningar och ﬂexibilitet i huset ställs höga krav på stommens utformning. Lättbyggnadssystem kräver mindre utrymme och systemet kan formas och anpassas efter behov.


Konstruktioner i lättreglar är lastupptagande i både vertikal- och horisontalled. En stålproﬁl kan användas för olika laster beroende på proﬁlens materialtjocklek. Detta gör att mängden isolering kan behållas, vilket ger mycket små köldbryggor.


Den höga hållfastheten hos stålet bidrar med fördelar även vid konstruktion av stommen i småhus. Högre hållfasthet resulterar i mindre dimensioner i stommen och därmed minskad materialåtgång, men även ökad ﬂexibilitet i utformning.


Bild 14:8. Lättbyggnadsteknik tillåter stora spännvidder samtidigt som det är yt- effektivt. Foto: Lindab AB.


Bild 14:7. Lättreglar medger konstruktioner med hög hållfasthet.


Boverkets byggregler ställer allt större krav på minskad energianvändning, och hus byggs allt tätare och med bättre isolering.


Samtidigt forceras många byggprocesser, och alltﬂer byggen ska bli färdiga allt snabbare. Detta ställer höga krav på både materialval och utförande. I det perspektivet är stål ett utmärkt materialval, eftersom det är både energimässigt, miljö mässigt och ekonomiskt fördelaktigt.


Energi Innemiljö Arbetsmiljö Materialåtervinning


Lättbyggnadsteknikens uppbyggnad med reglar i tunnplåt som är slitsade i längdriktningen vilket sänker värmeledningsförmågan och gör att mängden köldbryggor reduceras, vilket leder till bättre värmemotstånd vid bibehållen väggtjocklek.


Mängden leveranstransporter minskar, eftersom stålreglar är mindre utrymmeskrävande än andra material. Materialet levereras också i färdiga längder, vilket ger minimalt med material spill.


Eftersom stål är ett oorganiskt material och alltså inte kan binda fukt, så krävs inga uttork ningstider.


En stålregelstomme rör sig inte i den färdiga konstruktionen, medan många andra material krymper och kan ge t.ex. torksprickor som måste repareras.


Bild 14:9. Lättbyggandsregel med slitsar i längdriktningen. Foto: Lindab AB.


Eftersom stål är ett oorganiskt material, så riskerar man inga fuktskador eller angrepp av svamp eller skadedjur i konstruktionen.


Detta bidrar till en bättre boendemiljö med minskad risk för allergier eller andra hälsoproblem.


Arbeten med lättbyggnadsteknik medför en enkel hantering.


Stålproﬁlerna fabrikstillverkas och levereras till arbetsplatsen i färdiga längder, vilket underlättar arbetsgången och medför färre arbetsmoment på byggplatsen, samtidigt som antalet tunga lyft ofta kan reduceras. För att få en bra arbetsmiljö och arbetsställning kan man med fördel också använda arbetsbord för att montera ihop komponenter till hela väggelement.


Stålmaterial är återvinningsbart till 100 %, det går att demontera och återanvända, alternativt smältas ner och återvinnas oändligt antal gånger.


I husets miljödeklaration kan man återﬁnna exakt den mängd stål som använts vid byggnationen.


Se ocksåKapitel 3: Byggnadsplåt i kretsloppet: Järn och stål i miljön .


Lättbyggnadsteknik passar bra i modernt byggande där efterfrågan på öppna planlösningar och ﬂexibilitet ställer höga krav på stommens utformning. Inga andra materialkombinationer medför samma höga återvinningsbarhet, är lika lågemitterande, kan förhindra fuktskador och mögel, är lika materialeffektiva, ger färre transporter och klarar stora laster, samtidigt som alla tekniska och funktionella krav tillgodoses.


Bild 14:10. Grupphusområde i lättbyggnadsteknik. Fota: Lindab AB.


Provningsmetoden avser att kontrollera tätningen mellan golvbrunnen och golvets tätskikt. Provningsmetoden bygger på gällande standarder.


Reglerna för godkännande omfattar också krav på monteringsanvisningar för golvbrunnen och på dokumentation av vilka golvbrunnar och tätskiktssystem som provats och godkänts ihop. Förutsättningar för ett godkännande är att golvbrunnen är typgodkänd och att de tätskiktssystem som är aktuella är branschgodkända av Byggkeramikrådet och/eller Golvbranschen, GBR.


Godkännande av golvbrunnar för placering nära vägg görs av Svensk Installationskontroll AB. Godkännande utfärdas efter kontroll och granskning av provningsrapport och monteringsanvisning.


Godkända produkter och dess monteringsanvisning ska finnas förtecknade på hemsidorna www.sakervatten.se, www.bkr.se, och www.gvk.se. Dessa golvbrunnar anses därmed branschgodkända för väggnära placering tillsammans med något av de tätskiktssystem som ingår i godkännandet och ingår därmed som en del i: Branschregler Säker Vatteninstallation Byggkeramikrådets Branschregler för Våtrum Säkra Våtrum - GVKs Branschregler för tätskikt i våtrum


Reglerna har tagits fram av en arbetsgrupp bestående av representanter för försäkringsbolag, leverantörer, branschorganisationer, Sveriges Tekniska Forskningsinstitut, Sitac och Svensk Byggtjänst.


Reglerna gäller från 1 oktober 2008 och finns publicerade på www.sakervatten.se, www.bkr.se och www.gvk.se.


2 Provningsregler 2.1 Allmänt Dessa regler omfattar teknisk information och krav för golvbrunnar avsedda att placeras nära vägg tillsammans med anslutande specificerade tätskiktssystem för våtrumsgolv.


Reglerna ansluter till VVS-branschens Branschregler för Säker Vatteninstallation, Byggkeramikrådets Branschregler för Våtrum och Säkra Våtrum – GVKs Branschregler för tätskikt i våtrum. Ett godkännande enligt dessa regler innebär att en kombinationen av en golvbrunn avsedd för placering nära vägg och ett specificerat tätskiktssystem för golv anses följa de ovan nämnda branschreglerna.


2.2 Förutsättningar 2.2.1 Golvbrunnar Golvbrunn ska ha ett gällande typgodkännande enligt Lag om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk mm (BVL).


2.2.2 Tätskiktssystem Tätskiktssystem ska vara provat och godkänt enligt: • Byggkeramikrådets Branschregler för Våtrum, bilaga B, eller • Golvbranschens Branschstandard för golvbeläggning i våtrum.


Eventuell försegling eller brunnsmanschett ska vara specificerad med fabrikat, typ och storlek. Försegling eller brunnsmanschett ska vara varaktigt märkt.


2.3 Provningar Provningen innebär att ett tätskikt i ett specificerat tätskiktssystem monteras med den golvbrunn som ska provas. Om tätskiktssystemet är avsett att anslutas till golvbrunnen med en särskild tätning, t ex en försegling eller brunnsmanschett ska denna vara av den typ som anges och vara monterad så som det är specificerat i tätskiktssystemets monteringsanvisning.


Provningen ska utföras av ett laboratorium som är ackrediterad för den aktuella provningsmetoden.


Provning ska göras för alla kombinationer av tätskiktssystem och golvbrunn avsedd för väggnära placering, som ska godkännas. Om tillverkaren föreskriver att golvet ska spacklas före montage av tätskiktet ska detta även göras vid provningen om tillverkaren begär detta. */ Det är dock möjligt att göra provningen utan spackling. (Detta bedöms vara ett svårare fall).


Kombinationer av golvbrunn avsedd för väggnära placering och tätskiktssystem som har undersökts enligt ETAg 022 Annex A, modifierad, som simulerar användning i träbjälklag, ska även anses vara lämpliga för användning i betongbjälklag eftersom det bedöms att rörelser i betongbjälklag inte blir större än i träbjälklag.


*/ Om undersökningen utförs med den väggnära golvbrunnen monterad med hjälp av avjämningsmassa är detta ett avsteg ifrån ETAG 022. Detta avsteg kan få tillföljd att undersökningen inte kan användas som underlag för utfärdande av ett ETA. För mera information se ETAG 022 som finns att hämta på www.eota.be .


3 Monteringsanvisning Monteringsanvisning ska finnas i särskilt, daterat dokument på svenska.


3.1 Golvbrunnens monteringsanvisning Monteringsanvisningen ska specificera avsedd användning samt vilka underlagskonstruktioner golvbrunnen är avsedd för.


Monteringsanvisningen ska beskriva montering av golvbrunnen i de olika underlagskonstruktioner brunnen är avsedd för. Samtliga delar som behövs för montering ska beskrivas.


Monteringsanvisningen ska ange på vilken höjd golvbrunnen ska monteras i förhållande till anslutande tätskikt samt måttoleranser på skevning i förhållande till vågrät montering.


I monteringsanvisningen ska finnas en förteckning på tätskiktssystem som är godkända tillsammans med golvbrunnen. I monteringsanvisningen ska också finnas en hänvisning till en hemsida där en aktuell förteckning över godkända kombinationer av golvbrunn avsedd för väggnära placering och tätskiktssystem finns.


3.2 Tätskiktssystemets monteringsanvisning Anslutning av golvets tätskikt mot golvbrunn ska vara skriftligt beskriven med metod och material. Metoden ska vara avpassad för golvbrunnens placering intill vägg och ta hänsyn till om monteringen avser placering intill en eller två väggar.


I monteringsanvisningen för tätskiktssystemet ska finnas en förteckning på vilken/vilka golvbrunnar systemet är godkänt tillsammans med.


4 övervakande kontroll för försegling eller brunnsmanschett övervakande kontroll ska utföras av ett ackrediterat kontrollorgan. Avtal om övervakande kontroll ska upprättas mellan kontrollorganet och tillverkaren/leverantören


4.1 Genomförande Den övervakande kontrollen utförs minst en gång per kalenderår genom besök hos tillverkaren/leverantören vid tidpunkter som bestäms av kontrollorganet


Kontrollorganet ska vid besök kontrollera att den av tillverkaren/leverantören beskrivna egenkontrollen fungerar på avsett sätt samt göra provuttag på certifierade produkter. Tillverkaren/leverantören ska lämna kontrollorganets representant fritt tillträde för genomförande av den övervakande kontrollen.


4.2 Provning och kontroll Material tas ut slumpmässigt av kontrollorganet hos tillverkare, lager, arbetsplats eller köps i handeln. Provning och kontroll utförs av kontrollorganet eller under kontrollorganets ansvar enligt metod ETAg 022 Annex B, modifierad, beskriven i punkt 2.3 Provningar ovan.


4.3 åtgärder vid underkänt resultat vid övervakande kontroll


Om kontrollprovning och/eller granskningen av tillverkarens/leverantörens egenkontroll ger underkännande ska orsakerna utredas. Utredningen kan resultera i förnyat kontrollbesök, omprovning eller underkännande av den fortlöpande kontrollen.


4.4 Rapportering Den övervakande kontrollen ska rapporteras skriftligt till innehavaren av godkännandet och/eller av denne angiven mottagare.


5 Förteckning över godkända produkter Alla godkända kombinationer av golvbrunnar avsedda för placering nära vägg och tätskiktssystem ska finnas förtecknade på www.sakervatten.se, www.bkr.se och www.gvk.se.


Förteckningen ska vara daterad och hållas aktuell. 6 Giltighetstid Branschgodkännande gäller i fem år från utfärdandedatum.


7 återkallande av branschgodkännande Ett branschgodkännande för kombination av golvbrunn och tätskiktssystem kan återkallas om: • golvbrunnens typgodkännande enligt 2.2.1 upphör • tätskiktssystemets godkännande enligt 2.2.2 upphör • försegling eller brunnsmanschett inte klarar kraven för återkommande kontroll enligt 4.


1 § Bestämmelserna i denna lag syftar till att i hela landet bereda människors liv och hälsa samt egendom och miljö ett med hänsyn till de lokala förhållandena tillfredsställande och likvärdigt skydd mot olyckor.


2 § Med räddningstjänst avses i lagen de räddningsinsatser som staten eller kommunerna skall ansvara för vid olyckor och överhängande fara för olyckor för att hindra och begränsa skador på människor, egendom eller miljön.


Till räddningstjänst hänförs också räddningsinsatser som görs enligt 4 kap. 1-4 §§ utan att det har inträffat någon olycka eller föreligger överhängande fara för en olycka.


Staten eller en kommun skall ansvara för en räddningsinsats endast om detta är motiverat med hänsyn till behovet av ett snabbt ingripande, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständigheterna i övrigt.


I denna lag behandlas endast sådana räddningsinsatser som avses i denna paragraf.


3 § Räddningstjänsten skall planeras och organiseras så att räddningsinsatserna kan påbörjas inom godtagbar tid och genomföras på ett effektivt sätt.


3 a § Förebyggande verksamhet som staten och kommunerna ansvarar för enligt denna lag ska planeras och organiseras så att den effektivt bidrar till att förebygga bränder och andra olyckor samt förhindra eller begränsa skador till följd av bränder och andra olyckor. Särskild vikt ska läggas vid att förhindra människors död och andra allvarliga skador. Lag (2020:882) .


4 § Lagen gäller inte hälso- och sjukvård som avses i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30). Lag (2017:53) .


5 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska på nationell nivå främja att denna lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen följs.


Myndigheten ska också samordna kommunerna på nationell nivå och stödja dem med råd och information i deras verksamhet enligt denna lag. Lag (2020:882) .


6 § Kommunerna och de statliga myndigheter som ansvarar för verksamhet enligt denna lag skall samordna verksamheten samt samarbeta med varandra och med andra som berörs.


7 § Kommunerna och de statliga myndigheter som ansvarar för räddningstjänst skall se till att allmänheten informeras om vilken förmåga att göra räddningsinsatser som finns. Dessutom skall de lämna upplysning om hur varning och information till allmänheten sker vid allvarliga olyckor.


2 kap. Enskildas skyldigheter Skyldighet att varna och tillkalla hjälp


1 § Den som upptäcker eller på annat sätt får kännedom om en brand eller om en olycka som innebär fara för någons liv eller allvarlig risk för någons hälsa eller för miljön skall, om det är möjligt, varna dem som är i fara och vid behov tillkalla hjälp. Detsamma gäller den som får kännedom om att det föreligger en överhängande fara för en brand eller en sådan olycka.


Skyldigheter för ägare eller nyttjanderättshavare till byggnader och andra anläggningar


2 § ägare eller nyttjanderättshavare till byggnader eller andra anläggningar skall i skälig omfattning hålla utrustning för släckning av brand och för livräddning vid brand eller annan olycka och i övrigt vidta de åtgärder som behövs för att förebygga brand och för att hindra eller begränsa skador till följd av brand.


Skyldigheter vid farlig verksamhet 4 § Vid en anläggning där verksamheten innebär fara för att en olycka ska orsaka allvarliga skador på människor eller miljön, är anläggningens ägare eller den som utövar verksamheten på anläggningen skyldig att i skälig omfattning hålla eller bekosta beredskap med personal och egendom och i övrigt vidta nödvändiga åtgärder för att hindra eller begränsa sådana skador.


Den som utövar verksamheten är skyldig att analysera riskerna för sådana olyckor som anges i första stycket.


Första och andra styckena gäller även flygplatser som har meddelats drifttillstånd enligt 6 kap. 8 § första stycket luftfartslagen (2010:500) och verksamheter som omfattas av lagen (1999:381) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. Lag (2015:234) .


5 § Vid utsläpp av giftiga eller skadliga ämnen från en anläggning som avses i 4 § ska den som utövar verksamheten underrätta länsstyrelsen, Polismyndigheten och kommunen om utsläppet kräver särskilda åtgärder till skydd för allmänheten. Underrättelse ska också lämnas om det finns överhängande fara för ett sådant utsläpp. Lag (2014:688) .


3 kap. Kommunens skyldigheter Förebyggande verksamhet 1 § För att skydda människors liv och hälsa samt egendom och miljön skall kommunen se till att åtgärder vidtas för att förebygga bränder och skador till följd av bränder samt, utan att andras ansvar inskränks, verka för att åstadkomma skydd mot andra olyckor än bränder.


Kommunerna skall ta till vara möjligheterna att utnyttja varandras resurser för förebyggande verksamhet.


2 § En kommun skall genom rådgivning, information och på annat sätt underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt denna lag.


3 § En kommun ska ha ett handlingsprogram för förebyggande verksamhet. I programmet ska kommunen ange 1. målen för verksamheten, 2. de risker för olyckor som finns i kommunen och som kan leda till räddningsinsatser, och 3. hur verksamheten är ordnad och hur den planeras.


Innan kommunen antar ett handlingsprogram eller beslutar om betydande förändringar i programmet ska den samråda med de myndigheter som särskilt berörs av förändringarna. Lag (2020:882) .


4 § En kommun skall i brandförebyggande syfte ansvara för att rengöring (sotning) sker av fasta förbränningsanordningar, som inte är inrättade för eldning uteslutande med gas, och därtill hörande rökkanaler. Detsamma skall gälla imkanaler i restauranger, storkök och därmed jämförbara utrymmen.


Kommunen får medge att en fastighetsägare utför eller låter annan utföra sotning på den egna fastigheten. Ett sådant medgivande får endast ges om sotningen kan ske på ett från brandskyddssynpunkt betryggande sätt.


Kommunen skall i brandförebyggande syfte även ansvara för att det som skall rengöras enligt första stycket samt skorstenar, tak och anslutande byggnadsdelar kontrolleras från brandskyddssynpunkt (brandskyddskontroll). Detsamma skall gälla fasta förbränningsanordningar inrättade för eldning uteslutande med gas och därtill hörande avgaskanaler.


5 § Den som utför sotning eller brandskyddskontroll enligt 4 § har rätt att få tillträde till den anläggning som berörs och att få nödvändiga upplysningar och handlingar. Polismyndigheten skall lämna den hjälp som behövs.


6 § En kommun får föreskriva att avgift skall betalas för sotning och brandskyddskontroll enligt 4 §.


Kommunen får ge den som enligt 4 § tredje stycket utför brandskyddskontroll utan att vara tjänsteman hos kommunen befogenhet att på kommunens vägnar meddela nödvändiga förelägganden och förbud enligt 5 kap. 2 § andra stycket. Ett sådant föreläggande eller förbud får inte förenas med vite.


Räddningstjänst 7 § En kommun skall ansvara för räddningstjänst inom kommunen, om inte annat följer av 4 kap. 1-6 §§.


Kommunerna skall ta till vara möjligheterna att utnyttja varandras resurser för räddningstjänst.


8 § En kommun ska ha ett handlingsprogram för räddningstjänst. I programmet ska kommunen ange 1. målen för verksamheten, 2. de risker för olyckor som finns i kommunen och som kan leda till räddningsinsatser, och 3. förmågan att a) genomföra räddningsinsatser för varje typ av sådan olycka, b) genomföra flera samtidiga räddningsinsatser, c) genomföra omfattande räddningsinsatser, och d) utöva ledning i räddningstjänsten.


Kommunen ska i programmet ange vilka resurser som finns för att upprätthålla förmågan. Förmågan ska redovisas för förhållandena såväl i fred som under höjd beredskap.


Inledande av räddningsinsats 8 a § Räddningschefen beslutar om huruvida en räddningsinsats ska inledas.


Om en räddningsinsats ska inledas ska räddningschefen utse en räddningsledare som leder insatsen. Lag (2020:882) .


Efterföljande åtgärder 9 § En räddningsinsats är avslutad när den som leder insatsen (räddningsledaren) fattar beslut om detta. Beslutet skall redovisas i skriftlig form. När en räddningsinsats är avslutad skall räddningsledaren, om det är möjligt, underrätta ägaren eller nyttjanderättshavaren till den egendom som räddningsinsatsen har avsett om behovet av bevakning, restvärdeskydd, sanering och återställning.


Behövs bevakning med hänsyn till risken för nya olyckor men kommer bevakningen inte till stånd, får räddningsledaren utföra bevakningen på ägarens eller nyttjanderättshavarens bekostnad.


Polismyndigheten skall lämna den hjälp som behövs. 10 § När en räddningsinsats är avslutad ska kommunen se till att olyckan undersöks för att i skälig omfattning klarlägga orsakerna till olyckan, olycksförloppet och hur insatsen har genomförts.


Den som utför en sådan undersökning har rätt att få tillträde till olycksplatsen. Polismyndigheten ska lämna den hjälp som behövs.


Efter avslutad undersökning ska kommunen skicka en undersökningsrapport till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad undersökningsrapporten ska innehålla. Lag (2020:882) .


Organisation 11 § En kommuns uppgifter enligt denna lag skall fullgöras av en eller flera nämnder.


13 § Uppdrag att besluta på en kommuns vägnar får inte omfatta förelägganden eller förbud vid vite eller verkställande av åtgärd på den försumliges bekostnad.


14 § Den personal som för kommunens räkning har att utföra förebyggande verksamhet, att planera, leda, genomföra och följa upp räddningsinsatser samt utöva tillsyn skall genom utbildning och erfarenhet ha den kompetens som behövs.


15 § Den personal som ingår i en kommuns organisation för räddningstjänst ska vara anställd i egen eller annan kommun eller i ett kommunalförbund. Kommunen får överlåta åt någon annan att vidta inledande begränsade åtgärder vid räddningsinsatser eller vidta räddningsinsatser som kräver särskild kompetens.


I organisationen för räddningstjänst kan också ett räddningsvärn ingå. Ett räddningsvärn består av personal som uttagits med tjänsteplikt.


Om en särskild enhet för insatser har organiserats vid en anläggning i kommunen, får kommunen träffa avtal med ägaren eller nyttjanderättshavaren till anläggningen om att enheten ska ingå i kommunens organisation för räddningstjänst. En sådan enhets räddningsinsatser är att anse som kommunal räddningstjänst enligt denna lag också när insatserna görs inom den egna anläggningen. Lag (2020:882) .


Ledning 16 § I en kommun ska det finnas en räddningschef. Räddningschefen ska ansvara för att räddningstjänsten är ändamålsenligt ordnad.


Räddningschefen får uppdra åt någon som är behörig att vara räddningsledare att fatta beslut som enligt denna lag ska fattas av räddningschefen eller räddningsledaren.


Om inte något annat anges i uppdraget får den som har fått ett sådant uppdrag i sin tur uppdra åt någon annan som är behörig att vara räddningsledare att fatta beslut enligt denna lag.


Ett uppdrag enligt andra och tredje styckena får endast ges till den som är anställd i en kommun eller ett kommunalförbund. Beslut om att ge ett uppdrag ska dokumenteras skriftligt. Lag (2020:882) .


16 a § Om en räddningsinsats berör mer än en kommuns område ska räddningsledarna i de berörda kommunerna besluta vilken kommun som ska ansvara för ledning av räddningsinsatsen. Om räddningsledarna inte kan komma överens ska beslutet fattas av den eller de länsstyrelser som berörs. Lag (2020:882) .


16 b § Kommunen ska ha ett ledningssystem för räddningstjänsten, där en övergripande ledning ständigt ska upprätthållas. Om flera kommuner samverkar för att åstadkomma en övergripande ledning ska den utövas gemensamt för kommunerna. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om kommunens ledningssystem och om märkning av personalens arbetskläder, fordon och annan utrustning. Lag (2020:882) .


Fjällräddningstjänst 1 § I fjällområden skall den eller de myndigheter som regeringen bestämmer ansvara för den räddningstjänst som innefattar att 1. efterforska och rädda den som har försvunnit under sådana omständigheter att det kan befaras att det föreligger fara för dennes liv eller allvarlig risk för dennes hälsa, 2. rädda den som råkat ut för en olycka eller drabbats av en sjukdom och som snabbt behöver komma under vård eller få annan hjälp.


Flygräddningstjänst 2 § Vid flyghaverier inom Sveriges sjöterritorium och inom Sveriges ekonomiska zon skall den myndighet som regeringen bestämmer ansvara för räddningstjänst. Vad som nu sagts gäller inte vattendrag, kanaler, hamnar och andra insjöar än Vänern, Vättern och Mälaren.


Myndigheten skall också ansvara för de insatser mot skador som behövs, när ett luftfartyg är nödställt eller när fara hotar lufttrafiken, samt ansvara för efterforskning av luftfartyg som saknas.


Sjöräddningstjänst 3 § Inom Sveriges sjöterritorium och inom Sveriges ekonomiska zon skall den myndighet som regeringen bestämmer ansvara för efterforskning och räddning av människor som är eller kan befaras vara i sjönöd och för sjuktransporter från fartyg. Vad som nu sagts gäller inte vattendrag, kanaler, hamnar och andra insjöar än Vänern, Vättern och Mälaren.


Efterforskning av försvunna personer i andra fall 4 § I andra fall än som avses i 1-3 §§ skall den eller de myndigheter som regeringen bestämmer efterforska personer som har försvunnit under sådana omständigheter att det kan befaras att det föreligger fara för deras liv eller allvarlig risk för deras hälsa.


Miljöräddningstjänst till sjöss 5 § Inom Sveriges sjöterritorium och inom Sveriges ekonomiska zon skall den myndighet som regeringen bestämmer ansvara för räddningstjänst, när olja eller andra skadliga ämnen har kommit ut i vattnet eller det föreligger en överhängande fara för detta. Vad som nu sagts gäller inte vattendrag, kanaler, hamnar och andra insjöar än Vänern, Vättern och Mälaren.


Räddningstjänst vid utsläpp av radioaktiva ämnen 6 § Vid utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning i sådan omfattning att särskilda åtgärder krävs för att skydda allmänheten eller då överhängande fara för ett sådant utsläpp föreligger skall den myndighet som regeringen bestämmer ansvara för räddningstjänst.


I 10 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet finns bestämmelser om skyldighet för innehavare av kärnteknisk anläggning att vidta de åtgärder som behövs för att upprätthålla säkerheten vid anläggningen.


Efterföljande åtgärder 7 § En räddningsinsats är avslutad när den som leder insatsen (räddningsledaren) fattar beslut om detta. Beslutet skall redovisas i skriftlig form. När en räddningsinsats är avslutad skall räddningsledaren, om det är möjligt, underrätta ägaren eller nyttjanderättshavaren till den egendom som berörts av räddningsinsatsen om behovet av bevakning, restvärdeskydd, sanering och återställning.


Behövs bevakning med hänsyn till risken för nya olyckor men kommer bevakningen inte till stånd, får räddningsledaren utföra bevakningen på ägarens eller nyttjanderättshavarens bekostnad. Polismyndigheten skall lämna den hjälp som behövs.


8 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall ansvara för saneringen efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning.


För sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen i andra fall än som sägs i första stycket skall den statliga myndighet ansvara som regeringen föreskriver eller i särskilda fall beslutar.


Med sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen avses sådana åtgärder som staten skall vidta för att göra det möjligt att åter använda mark, vatten, anläggningar och annan egendom som förorenats genom utsläpp av radioaktiva ämnen. Staten är skyldig att vidta sådana åtgärder endast i den utsträckning detta är motiverat med hänsyn till följderna av utsläppet, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständigheterna i övrigt.


Ledning 9 § Räddningsledaren utses av den myndighet som ansvarar för räddningstjänsten.


10 § Regeringen får föreskriva eller i särskilda fall besluta att en läns-styrelse eller en annan statlig myndighet får ta över ansvaret för räddningstjänsten i en eller flera kommuner som berörs av en räddningsinsats, om insatsen är särskilt omfattande eller det finns andra synnerliga skäl. Om en myndighet har tagit över ansvaret utses räddningsledaren av myndigheten.


I fråga om sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning får regeringen föreskriva eller i särskilda fall besluta att en länsstyrelse ska ta över ansvaret för saneringen inom flera län eller att någon annan statlig myndighet ska ta över ansvaret inom ett eller flera län. Lag (2020:882) .


5 kap. Tillsyn 1 § Kommunen ska ha tillsyn över att enskilda följer denna lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen.


Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur tillsynen ska planeras och utföras. Lag (2020:882) .


1 a § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska ha tillsyn över att kommunerna följer denna lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Länsstyrelserna ska på begäran lämna information om lokala och regionala förhållanden. Lag (2020:882) .


1 b § Den myndighet som regeringen bestämmer ska ha tillsyn över statlig räddningstjänst.


Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska i andra fall ha tillsyn över att statliga myndigheter följer denna lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Lag (2020:882) .


2 § Kommunen har rätt att få tillträde till byggnader, lokaler och andra anläggningar för tillsyn. Kommunen har också rätt att få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen.


Kommunen får meddela de förelägganden som behövs i enskilda fall för att denna lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen ska följas.


Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Om någon inte vidtar en åtgärd som denne är skyldig att vidta enligt kommunens föreläggande, får kommunen vidta åtgärden på dennes bekostnad. Lag (2020:882) .


2 a § Statliga tillsynsmyndigheter har rätt att av den som tillsynen avser få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen.


Om en kommun inte fullgör sina skyldigheter enligt denna lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen, får Myndigheten för samhällsskydd och beredskap förelägga kommunen att åtgärda bristerna. Lag (2020:882) .


3 § Polismyndigheten skall lämna den hjälp som behövs för tillsynen. 4 § Kommunen får föreskriva att en avgift ska betalas för tillsyn som föranletts av bestämmelserna i 2 kap. 2 §. Lag (2020:882) .


6 kap. Särskilda skyldigheter för enskilda, kommuner och statliga myndigheter


Tjänsteplikt 1 § När det behövs, är var och en som under kalenderåret fyller lägst arton och högst sextiofem år skyldig att medverka i räddningstjänst, i den mån hans eller hennes kunskaper, hälsa och kroppskrafter tillåter det. Tjänsteplikten fullgörs på anmodan av räddningsledaren.


Bland dem som är tjänstepliktiga enligt första stycket och som är bosatta i kommunen får en nämnd som avses i 3 kap. 11 § ta ut lämpliga personer för att ingå i kommunens räddningsvärn. I första hand skall frivilliga tas ut. Den som tagits ut är skyldig att delta i övning med räddningsvärnet under högst tjugo timmar årligen.


Ingrepp i annans rätt 2 § Om fara för liv, hälsa eller egendom eller för skada i miljön inte lämpligen kan hindras på något annat sätt, får räddningsledaren vid en räddningsinsats bereda sig och medverkande personal tillträde till annans fastighet, avspärra eller utrymma områden, använda, föra bort eller förstöra egendom samt göra andra ingrepp i annans rätt, i den mån ingreppet är försvarligt med hänsyn till farans beskaffenhet, den skada som vållas genom ingreppet och omständigheterna i övrigt. Sådana ingrepp får också göras av en nämnd som avses i 3 kap. 11 § eller, i fråga om statlig räddningstjänst, av den myndighet som ansvarar för räddningstjänsten. Om länsstyrelsen eller annan statlig myndighet i enlighet med vad som sägs i 4 kap. 10 § första stycket har tagit över ansvaret för den kommunala räddningstjänsten, får ingrepp göras av den myndigheten i stället för av den kommunala nämnden.


Vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen får, under de förutsättningar som anges i första stycket eller om det är nödvändigt för att göra det möjligt att åter använda den förorenade egendomen, den myndighet som ansvarar för saneringen göra sådana ingrepp i annans rätt som anges i första stycket.


Förbud eller föreläggande som avses i 7 kap. 5 § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg får meddelas med stöd av denna paragraf bara om Transportstyrelsens beslut inte kan avvaktas. Lag (2009:1361) .


3 § Polismyndigheten skall lämna den hjälp som behövs vid ingrepp enligt 2 §.


4 § Den som med stöd av 2 § har beslutat om avspärrning eller utrymning, skall i skälig omfattning hjälpa till med att ordna uppehälle för dem som till följd av åtgärden är i behov av det.


5 § Anordning som varaktigt behövs för räddningstjänsten får placeras på annans mark eller byggnad, om det inte medför inverkan av någon betydelse på markens eller byggnadens användningssätt.


Beslut om åtgärd enligt första stycket meddelas av en nämnd som avses i 3 kap. 11 § eller, i fråga om statlig räddningstjänst, av den myndighet som ansvarar för räddningstjänsten.


Redovisning av beslut om tjänsteplikt och om ingrepp i annans rätt 6 § Den som med stöd av 1 eller 2 § har beslutat om tjänsteplikt eller ingrepp i annans rätt skall redovisa beslutet i skriftlig form. Av beslutet skall framgå när och av vem det har fattats samt skälen för beslutet och vem det avser.


Skyldighet att medverka i räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen


7 § En statlig myndighet eller en kommun är skyldig att med personal och egendom delta i en räddningsinsats på anmodan av räddningsledaren och vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen på anmodan av den myndighet som ansvarar för saneringen. En sådan skyldighet föreligger dock endast om myndigheten eller kommunen har lämpliga resurser och ett deltagande inte allvarligt hindrar dess vanliga verksamhet.


8 § Statliga myndigheter, kommuner och enskilda skall på begäran av en myndighet som ansvarar för räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen lämna upplysningar om personal och egendom som kan användas i räddningstjänsten eller vid saneringen.


8 a § Om det vid omfattande kommunala räddningsinsatser finns ett konkurrerande behov av förstärkningsresurser får Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, på begäran av en eller flera räddningschefer, prioritera och fördela tillgängliga resurser.


Myndigheten får begära att statliga myndigheter och kommuner ska lämna upplysningar om vilka resurser de har tillgängliga och att de ska delta i räddningsinsatsen med dessa. En statlig myndighet eller en kommun är skyldig att delta endast om det inte allvarligt hindrar myndighetens eller kommunens vanliga verksamhet. Lag (2020:882) .


9 § Kommunerna är skyldiga att delta i planeringen av räddningstjänsten vid utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska anläggningar och att medverka vid övningar i sådan räddningstjänst.


Kommunerna är även skyldiga att medverka i planering och övningar för sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska anläggningar.


Alarmering 10 § Kommunerna och de statliga myndigheter som ansvarar för räddningstjänst ska se till att det finns anordningar för alarmering av räddningsorganen.


När ett räddningsorgan gör en räddningsinsats ska Polismyndigheten underrättas om insatsen.


Om effekterna av en olycka kan kräva särskilda åtgärder till skydd för befolkningen eller miljön i ett annat land än Sverige, ska det räddningsorgan som gör räddningsinsatsen omedelbart underrätta berörd myndighet i det andra landet. Lag (2014:688) .


7 kap. Bestämmelser om ersättning Ersättning till kommun 1 § Om en kommun har medverkat i en annan kommuns räddningstjänst, har kommunen rätt till skälig ersättning av den andra kommunen.


Om en kommun har medverkat i statlig räddningstjänst eller vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen eller vid övningar i sådan räddningstjänst eller sådan sanering, har kommunen rätt till skälig ersättning av staten.


2 § När utflöde i vatten av olja eller andra skadliga ämnen föranleder insatser i kommunal räddningstjänst, har kommunen rätt till ersättning av staten för den del av räddningstjänstkostnaderna som överstiger ett av regeringen fastställt belopp, om utflödet har skett utanför Sveriges sjöterritorium eller inom den del av sjöterritoriet där räddningsinsatser skall göras enligt 4 kap. 5 § eller inom Göta älv, Trollhätte kanal eller Södertälje kanal.


Om en kommun haft kostnader för sanering med anledning av sådant utflöde som avses i första stycket, har kommunen rätt till ersättning av staten för den del av saneringskostnaderna som överstiger ett av regeringen fastställt belopp.


3 § Om en räddningsinsats i kommunal räddningstjänst har medfört betydande kostnader, har kommunen rätt till ersättning av staten för den del av kostnaderna som överstiger en självrisk. En förutsättning för rätt till ersättning är att kostnaderna är direkt hänförliga till räddningsinsatsen. Självrisken beräknas enligt grunder som regeringen fastställer.


Ersättning till enskilda 4 § Den som på grund av tjänsteplikt eller frivilligt med räddningsledarens samtycke har medverkat i räddningstjänst enligt denna lag eller i övning i sådan tjänst har rätt till skälig ersättning för kostnader för resa och uppehälle samt för arbete och tidsspillan enligt bestämmelser som meddelas av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. Rätten till ersättning omfattar också skada på kläder och andra personliga tillhörigheter.


Första stycket gäller inte den som har fått ersättning av någon annan eller på grund av tjänst eller annars genom avtal har rätt till ersättning för medverkan i räddningstjänst.


5 § I 43, 87 och 88 kap. socialförsäkringsbalken och i lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m.m. finns bestämmelser om ersättning vid personskada till den som har medverkat i räddningstjänst enligt denna lag eller i övning i sådan tjänst. Lag (2010:1289) .


6 § Om utrustning för räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen har tillhandahållits frivilligt eller tagits i anspråk med stöd av 6 kap. 2 §, har ägaren eller nyttjanderättshavaren rätt till ersättning för skada på eller försämring av egendomen, förlorad avkastning eller nytta av egendomen och kostnad med anledning av att egendomen har tillhandahållits.


Första stycket gäller inte den som har fått ersättning av någon annan eller som på grund av tjänst eller annars genom avtal har rätt till ersättning för att tillhandahålla egendom för räddningstjänst eller för sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen. Det gäller inte heller den som har tillhandahållit egendom för räddningstjänst, om räddningsinsatsen har avsett att hindra eller begränsa skada på dennes egendom eller har föranletts av olycka i dennes verksamhet.


7 § Om egendom tas i anspråk genom en åtgärd enligt 6 kap. 5 §, är ägaren eller nyttjanderättshavaren berättigad till ersättning för förlorad avkastning eller nytta.


8 § Frågor om ersättning enligt 4, 6 och 7 §§ prövas i fråga om kommunal räddningstjänst eller övning i sådan tjänst av en kommunal nämnd som avses i 3 kap. 11 § och som ansvarar för räddningstjänsten eller, i fråga om statlig räddningstjänst och sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen, av den myndighet som ansvarar för räddningstjänsten eller saneringen.


Ersättningen skall betalas av kommunen eller, i fråga om statlig räddningstjänst och sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen, av staten.


8 kap. Räddningstjänst under höjd beredskap 1 § När den totalförsvarspliktiga personal som är inskriven för civilplikt vid en kommunal organisation för räddningstjänst inkallats för tjänstgöring enligt 4 kap. 7 § lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt ingår även denna personal i kommunens organisation för räddningstjänst.


2 § I syfte att skydda och rädda befolkningen och civil egendom från verkningar av krig skall kommunens organisation för räddningstjänst under höjd beredskap, utöver vad som i övrigt framgår av denna lag, ansvara för 1. upptäckande, utmärkning och röjning av farliga områden, 2. indikering, sanering och andra åtgärder för skydd mot kärnvapen och kemiska stridsmedel, 3. kompletterande åtgärder som är nödvändiga för att verksamhet enligt denna paragraf skall kunna fullgöras.


Personal inom kommunens organisation för räddningstjänst skall under samma tid delta i åtgärder för första hjälp åt och transport av skadade samt för befolkningsskydd.


Vad som gäller vid kommunal räddningstjänst skall gälla även när personalen inom kommunens organisation för räddningstjänst utför uppgifter enligt första och andra styckena.


3 § är Sverige i krig eller krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför Sveriges gränser eller av att Sverige har varit i krig eller krigsfara, får regeringen meddela sådana föreskrifter som avviker från denna lag om det är av betydelse för totalförsvaret eller om det behövs för räddningstjänsten eller för att sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen skall kunna genomföras.


4 § Under höjd beredskap får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer besluta att personal inom en kommuns organisation för räddningstjänst får tas i anspråk för uppgifter som inte rör den egna kommunen.


Om personal har tagits i anspråk enligt första stycket, har kommunen rätt till ersättning av staten för skäliga kostnader.


9 kap. Utländskt bistånd 1 § Regeringen, en kommun eller en statlig myndighet som ansvarar för räddningstjänst får i den utsträckning som följer av överenskommelser som Sverige ingått med Danmark, Finland, Island eller Norge begära bistånd från eller lämna bistånd till utländska myndigheter vid räddningsinsatser.


I andra fall får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer begära eller lämna internationellt bistånd vid räddningsinsatser enligt internationella överenskommelser som Sverige ingått.


2 § Om en utländsk fysisk eller juridisk person som saknar hemvist här i landet medverkar i en räddningsinsats i Sverige på begäran av regeringen, en kommun eller en statlig myndighet enligt 1 § skall staten i stället för den utländska personen ersätta skada som uppkommer i samband med räddningsinsatsen för vilken den utländska personen annars skulle ha varit skadeståndsskyldig enligt svensk lag.


Staten skall även ersätta en utländsk fysisk eller juridisk person som saknar hemvist i Sverige och som handlar för biståndsgivarens räkning för personskada och skada på utrustning eller materiel som används vid biståndsgivningen, om skadan uppkommit i Sverige i samband med räddningsinsatsen.


3 § Staten får kräva tillbaka ersättning som betalats enligt 2 § första stycket av den som vållat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet. För den som är att anse som arbetstagare ska dock ansvaret vara begränsat på det sätt som sägs i 4 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207).


Särskilda bestämmelser om rätt till återkrav för ersättning som har betalats för radiologisk skada finns i lagen (2010:950) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor.


Om utländskt bistånd har begärts av en kommun, får staten av denna kräva tillbaka vad staten har betalat enligt 2 § eller enligt åtagande i internationella överenskommelser om sådant bistånd i den mån kostnaden tillsammans med kommunens egna kostnader för räddningsinsatsen inte överstiger självrisken enligt 7 kap. 3 §. Lag (2010:1908) .


4 § Biståndspersonal från Danmark, Finland, Island eller Norge tjänstgör i samband med en räddningsinsats i Sverige i enlighet med de tjänstgöringsbestämmelser som gäller i det egna landet. även fordon, räddningsmateriel och annan utrustning från något av de nämnda länderna får utan särskilt tillstånd användas i samband med räddningsinsatser i enlighet med de bestämmelser som gäller i det egna landet.


Bestämmelser om immunitet och privilegier i vissa fall i samband med utländskt bistånd vid räddningsinsatser i enlighet med internationella överenskommelser finns i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall.


10 kap. Bemyndiganden, ansvar och överklagande Bemyndiganden 1 § Regeringen får i de avseenden som behandlas i denna lag meddela ytterligare föreskrifter som rör skydd för liv och hälsa, miljö samt utbildning.


Regeringen får vidare meddela föreskrifter om förbud mot eldning utomhus och liknande förebyggande åtgärder mot brand.


Regeringen får överlåta åt en förvaltningsmyndighet eller en kommun att meddela föreskrifter enligt första och andra styckena.


2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att fysiska eller juridiska personer skall medverka vid övningar av betydelse för den räddningstjänst som skall bedrivas under höjd beredskap. Lag (2006:547) .


Ansvar 3 § Till böter skall den dömas som 1. uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbud mot eldning utomhus som har meddelats med stöd av 1 § andra stycket, 2. uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör sin skyldighet att ge upplysningar eller lämna ut handlingar enligt 3 kap. 5 §, 5 kap. 2 § eller 6 kap. 8 §, 3. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift om förhållande av betydelse vid fullgörande av uppgiftsskyldighet som följer av 3 kap. 5 §, 5 kap. 2 § eller 6 kap. 8 §, 4. uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör vad som åligger honom eller henne enligt 2 kap. 1 eller 5 §, 5. uppsåtligen eller av oaktsamhet, utan att ha giltigt skäl, låter bli att fullgöra den tjänsteplikt som han eller hon är skyldig att fullgöra enligt 6 kap. 1 §, 6. uppsåtligen hindrar eller försöker hindra en åtgärd som beslutats enligt 6 kap. 2 § eller annars utan giltig ursäkt åsidosätter en sådan åtgärd.


I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Till ansvar enligt denna lag skall inte heller dömas, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt brottsbalken.


Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud skall inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet.


överklagande 4 § Ett beslut om fullgörande av tjänsteplikt enligt 6 kap. 1 § eller om ingrepp i annans rätt enligt 6 kap. 2 § gäller även om det överklagas.


Om det finns särskilda skäl, får en tillsynsmyndighet bestämma att dess beslut skall gälla även om det överklagas.


5 § Ett beslut av en räddningsledare eller av den som har fått i uppdrag att fatta beslut enligt 3 kap. 16 § om fullgörande av tjänsteplikt enligt 6 kap. 1 § eller om ingrepp i annans rätt enligt 6 kap. 2 § får överklagas till länsstyrelsen. I övrigt får räddningschefens eller räddningsledarens beslut enligt denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen inte överklagas. Detsamma gäller övriga beslut av den som fått i uppdrag att fatta beslut enligt 3 kap. 16 §.


Ett beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får, om det har fattats av en kommunal nämnd eller av någon som handlat på en kommuns vägnar, överklagas till länsstyrelsen.


Länsstyrelsens beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Lag (2020:882) .


6 § En statlig tillsynsmyndighets beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Detsamma gäller en statlig myndighets beslut enligt 6 kap. 2 och 5 §§ eller 7 kap. Beslut av en statlig myndighet enligt 7 kap. 1 § får dock inte överklagas.


Om en kommun överklagar ett beslut enligt 5 kap. 2 a § eller 7 kap. 2 eller 3 §, ska Myndigheten för samhällsskydd och beredskap vara kommunens motpart sedan handlingarna i ärendet har överlämnats till domstolen. Lag (2020:882) .


7 § Beslut enligt 8 kap. 4 § får inte överklagas. 8 § Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten av beslut enligt denna lag.


övergångsbestämmelser 2003:778 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004 då räddningstjänstlagen (1986:1102) skall upphöra att gälla. Dock skall 3 kap. 10 § träda i kraft först den 1 juli 2004. 2. I fråga om överklagande av beslut som meddelats före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. 3. Ett förbud eller ett föreläggande enligt äldre bestämmelser skall anses som ett förbud eller ett föreläggande enligt denna lag. 4. En redogörelse enligt 2 kap. 3 § skall ha upprättats och lämnats in till kommunen senast den 1 januari 2005. Bestämmelserna om brandsyn i räddningstjänstlagen skall gälla fram till dess att redogörelsen lämnats in till kommunen. 5. En kommun skall senast den 1 januari 2005 ha antagit handlingsprogram enligt 3 kap. 3 och 8 §§. Till dess handlingsprogrammen har antagits skall den kommunala räddningstjänstplanen gälla. 6. När det i 15 § atomansvarighetslagen (1968:45) hänvisas till räddningstjänstlagen (1986:1102) skall hänvisningen i stället avse lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. 2020:882 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2021. 2. En kommun behöver inte anta handlingsprogram enligt 3 kap. 3 och 8 §§ i den nya lydelsen förrän den 1 januari 2022. Till dess att nya handlingsprogram har antagits gäller äldre handlingsprogram. 3. En kommun behöver inte uppfylla kraven i den nya 3 kap. 16 b § första stycket förrän den 1 januari 2022.


2 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap beslutar om behovet av skyddsrum och inom vilka områden inom landets kommuner som skyddsrummen ska vara belägna. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska föra register över samtliga skyddsrum som finns och planeras. Förordning (2008:1021).


2 kap. Utformning och placering av skyddsrum 1 § Antalet platser i skyddsrummen ska beräknas med hänsyn till befolkningsutvecklingen inom de områden där skyddsrummen ska byggas.


Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska verka för att skyddsrummen ska vara tillgängliga för personer med funktionshinder. Förordning (2008:1021).


2 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap får meddela ytterligare föreskrifter eller i särskilda fall besluta om hur skyddsrum ska utformas, utrustas och underhållas samt inom vilken tid de ska kunna iordningsställas. Förordning (2008:1021).


3 kap. Byggande och kontroll av skyddsrum 1 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska, i den omfattning staten ställer medel till förfogande, besluta om byggande av skyddsrum samt kontrollera att inrättade skyddsrum har avsedd skyddsförmåga och att skyltning har skett. Förordning (2008:1021).


2 § Underrättelse enligt 3 kap. 3 § första stycket lagen (2006:545) om skyddsrum ska vara skriftlig. Den ska innehålla de uppgifter som Myndigheten för samhällsskydd och beredskap behöver för att kunna bedöma behovet och lämpligheten av att bygga skyddsrum i byggnaden eller anläggningen. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska tillhandahålla blanketter för underrättelsen.


Myndigheten för samhällsskydd och beredskap får meddela föreskrifter om undantag från underrättelseskyldigheten enligt 3 kap. 3 § första stycket lagen om skyddsrum. Förordning (2008:1021).


3 § Ett beslut enligt 3 kap. 4 § lagen (2006:545) om skyddsrum skall innehålla en preliminär uppgift om den beräknade ersättningen till den som föreläggs att bygga skyddsrummet.


4 § När ett skyddsrum är färdigbyggt och innan ersättningen beslutas ska skyddsrummet besiktigas.


Besiktningen ska utföras av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, som därefter ska utfärda ett bevis om skyddsrummet uppfyller föreskrivna krav. Beviset ska innehålla vad som har framkommit vid besiktningen och ska överlämnas till ägaren av byggnaden eller anläggningen. Förordning (2008:1021).


4 kap. Fastighetsägares och nyttjanderättshavares skyldigheter 1 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap får meddela föreskrifter om underhåll av skyddsrum och den utrustning som hör till skyddsrummen. Förordning (2008:1021).


2 § Ett föreläggande enligt 4 kap. 2 § lagen (2006:545) om skyddsrum skall innehålla en preliminär uppgift om den ersättning av staten som avses i 6 kap. 2 § samma lag.


3 § När åtgärder enligt 4 kap. 2 § lagen (2006:545) om skyddsrum har slutförts och innan ersättningen beslutas ska skyddsrummet besiktigas av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Om skyddsrummet då uppfyller förelagda krav, ska myndigheten utfärda ett bevis om detta. Beviset ska lämnas till ägaren av byggnaden eller anläggningen. Förordning (2008:1021).


4 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap får meddela föreskrifter om skyldigheten att bereda plats åt civilbefolkningen i skyddsrum enligt 4 kap. 3 § lagen (2006:545) om skyddsrum. Förordning (2008:1021).


5 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap får meddela föreskrifter om skyltning enligt 4 kap. 4 § lagen (2006:545) om skyddsrum. Förordning (2008:1021).


5 kap. Avveckling av skyddsrum 1 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap får besluta att ett redan inrättat utrymme inte längre ska vara skyddsrum, om det finns särskilda skäl. ägaren av byggnaden eller anläggningen ska underrättas om beslutet. Förordning (2008:1021).


6 kap. Ersättning 1 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap får meddela de föreskrifter som behövs för tillämpningen av 6 kap. lagen (2006:545) om skyddsrum. Förordning (2008:1021).


övergångsbestämmelser 2006:638 1. Denna förordning träder i kraft den 1 september 2006. 2. Genom förordningen upphävs: - Statens räddningsverks föreskrifter (SRVFS 1995:2) om tidskoefficient vid beräkning av ersättning för skyddsrumskostnader, - Statens räddningsverks föreskrifter (SRVFS 1997:1) om ersättning för besiktning av skyddsrum som byggts enligt 6 kap. 11 § lagen (1994:1720) om civilt försvar. Föreskrifterna gäller dock för besiktningar som genomförts före den 1 september 2006. 3. I fråga om ersättning som bestämts före ikraftträdandet av denna förordning gäller ersättningsbestämmelserna i 6 kap. i den upphävda förordningen (1995:128) om civilt försvar.


Regelverk, föreskrifter och allmänna råd

I dessa allmänna råd ges rekommendationer för tillämpningen av 9 kap. 3 § och 26 kap. 22 § miljöbalken (1998:808) vad gäller ventilation och luftkvali- tet i bostäder och lokaler för allmänna ändamål. Dessa allmänna råd gäller för bostäder och lokaler för allmänna ändamål där människor vistas mer än tillfälligt.


Olägenhet för människors hälsa: Vid bedömningen av om bristande luftkvalitet i bostäder och lokaler för all- männa ändamål innebär olägenhet för människors hälsa enligt 9 kap. 3 § mil- jöbalken bör följande riktvärden vara vägledande. I bostäder bör det specifika luftflödet (luftomsättningen) inte understiga 0,5 rumsvolymer per timme (rv/h). Uteluftsflödet bör inte understiga 0,35 liter luft per sekund per kvadratmeter (l/s per m 2 ) golvarea eller 4 l/s per per- son. I skolor och lokaler för barnomsorg bör uteluftsflödet inte understiga ca 7 l/s per person vid stillasittande sysselsättning. Ett tillägg på minst 0,35 l/s per m 2 golvarea bör göras så att hänsyn också tas till föroreningar från andra källor än människor. Om koldioxidhalten i ett rum vid normal användning regelmässigt överstiger 1 000 parts per million (ppm), bör detta ses som en indikation på att ventilationen inte är tillfredsställande. I bostäder och lokaler för allmänna ändamål, där människor vistas stadig- varande, bör skillnaden i absolut luftfuktighet mellan ute och inne under vin- terförhållanden inte regelmässigt överstiga 3 g/m 3 . Ytterligare indikatorer på att luftkvaliteten kan vara bristfällig och att ven- tilationen inte fungerar tillfredsställande är om – tilluften är förorenad, – det ofta förekommer lukt från en annan plats än den egna bostaden eller lokalen, t.ex. matos eller andra påtagliga eller besvärande lukter, – luften i bostaden eller lokalen strömmar från rum med lägre krav på luft- kvalitet till rum med högre krav, t.ex. från kök eller badrum till sovrum, och – rummen är oventilerade eller det saknas överluftsdon mellan rum där män- niskor vistas stadigvarande.


Vid bedömningen av om olägenhet för människors hälsa föreligger bör en helhetsbedömning göras av byggnadernas eller lokalernas förutsättningar för den aktuella verksamheten. I skolor, lokaler för barnomsorg och lokaler för allmänna ändamål är det betydelsefullt att hänsyn tas till antalet personer som vistas i lokalen, användningssättet, vistelsens längd, vädringsmöjligheter och rutinerna för vädring. Bedömningen av om olägenhet för människors hälsa föreligger inbegriper i de enskilda fallen att hänsyn även tas till känsliga personer.


Undersökningar: Om det bedöms föreligga olägenhet för människors hälsa på grund av bristfäl- lig luftkvalitet, kan åtgärder eller ytterligare undersökningar krävas med stöd av miljöbalken även om ventilationssystemet är godkänt enligt plan- och byggförordningen (2011:338). Om det finns skäl att anta att olägenhet för människors hälsa föreligger, kan tillsynsmyndigheten ställa krav på att åtgärder vidtas enligt 26 kap. 9 § miljö- balken eller att undersökningar görs enligt 26 kap. 22 § miljöbalken. Ventilationen bör också undersökas om andra brister i inomhusmiljön kon- stateras eller befaras, t.ex. – vid konstaterade höga radongashalter eller där höga radongashalter kan antas förekomma, – vid misstänkta eller konstaterade förhöjda halter av formaldehyd eller andra hälsofarliga kemiska ämnen inomhus, – vid sådana misstänkta eller konstaterade skador på golv som kan antas bidra till att hälsofarliga ämnen avges till inomhusluften, – vid svårdefinierad lukt, – vid mikrobiell växt, speciellt på invändiga ytor, där orsaken misstänks vara hög luftfuktighet och där den inte orsakats av en uppenbar vatten- skada, – vid omfattande kondensbildning på fönsters insida vid en utetemperatur av ca –5° C, – vid konstaterad allergi mot husdammskvalster, – vid utredningar i byggnader där människor uppger byggnadsrelaterade hälsobesvär, eller – vid inträffade fall av t.ex. legionärssjuka och luftfuktarfeber; en kontroll av ventilationssystemet bör framför allt inriktas på att finna möjliga till- växtplatser för mikroorganismer i systemet eller i närheten av luftintaget.


6. lov och anmälan m.m. (6 kap.), 7. kontrollplan, funktionskontrollanter, certifierade byggprojekteringsföretag, kontrollansvariga och sakkunniga (7 kap.), 8. tillsyn, vägledning och uppföljning (8 kap.), 9. byggsanktionsavgifter (9 kap.), och 10. bemyndiganden (10 kap.). Förordning (2022:1085).


2 § Termer och uttryck i denna förordning har samma betydelse som i plan- och bygglagen (2010:900).


3 § Med byggnadshöjd avses i denna förordning den höjd som byggnaden har enligt andra och tredje styckena. Vid beräkningen får byggnaden delas upp i flera byggnadskroppar och höjden beräknas för varje del för sig, om det finns särskilda skäl.


Byggnadshöjden ska räknas från den medelnivå som marken har invid byggnaden. Om byggnaden ligger mindre än sex meter från allmän plats, ska dock beräkningen utgå från den allmänna platsens medelnivå invid tomten, om inte särskilda skäl föranleder annat.


Byggnadshöjden ska räknas upp till skärningen mellan fasadplanet och ett plan som med 45 graders lutning inåt byggnaden berör byggnadens tak. 3 a § I denna förordning avses med


energiprestanda: den mängd levererad energi som behövs för uppvärmning, kylning, ventilation, varmvatten och belysning vid ett normalt bruk av en byggnad, undantaget sådan energi från sol, vind, mark, luft eller vatten som alstras och används i byggnaden eller på dess tomt,


klimatskärm: en byggdel bestående av ett eller flera skikt som isolerar det inre av en byggnad från omvärlden när det gäller sådant som temperatur, ljud och fuktighet,


primärenergi: energi som inte har genomgått någon omvandling, och system för fastighetsautomation och fastighetsstyrning: ett system som är driftskompatibelt med anslutna installationssystem och anordningar i byggnaden och omfattar alla produkter, all programvara och allt tekniskt underhåll som kan stödja en energieffektiv, ekonomisk och säker drift av byggnadens installationssystem genom automatisk styrning och genom att underlätta den manuella hanteringen av byggnadens installationssystem och som fortlöpande övervakar, registrerar, analyserar och gör det möjligt att anpassa energianvändningen samt fastställer riktmärken för energieffektivitet, upptäcker effektivitetsförluster, informerar om möjligheter till förbättrad energieffektivitet och möjliggör kommunikation. Förordning (2020:433).


3 b § Med tillfälligt anläggningsboende avses i denna förordning en byggnad eller en del av en byggnad som under en begränsad tid används som en sådan förläggning som avses i 2 § första stycket lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Förordning (2015:934).


4 § Med våning avses i denna förordning ett utrymme i en byggnad där utrymmet avgränsas åt sidorna av byggnadens ytterväggar, uppåt av ett tak eller bjälklag och nedåt av ett golv.


En vind ska anses vara en våning endast om 1. ett bostadsrum eller en arbetslokal kan inredas i utrymmet, och 2. byggnadshöjden är mer än 0,7 meter högre än nivån för vindsbjälklagets översida.


En källare ska anses vara en våning endast om golvets översida i våningen närmast ovanför källaren ligger mer än 1,5 meter över markens medelnivå invid byggnaden.


5 § Med motordrivna anordningar avses i denna förordning motordrivna 1. hissar med tillhörande säkerhetskomponenter och andra motordrivna anordningar som är avsedda för transport av personer eller gods, med undantag för sådana anordningar som avses i 2 kap. 13 § ordningslagen (1993:1617), 2. portar, dörrar, galler, grindar och liknande anordningar som är avsedda för passage av personer eller av mark- eller spårbundna fordon, och 3. anordningar som är avsedda att ta hand om och forsla bort avfall från byggnader som har försetts med en sådan anordning.


Med motordrivna anordningar avses i denna förordning inte anordningar som är avsedda att användas endast yrkesmässigt av särskilt instruerad personal.


6 § Med tillsyn avses i denna förordning 1. tillsyn som utövas a) direkt gentemot den som bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd, eller b) i enlighet med bestämmelserna om tillsyn över kommunala beslut och planförelägganden i 11 kap. 10-12, 15 och 16 §§ plan- och bygglagen (2010:900), eller 2. marknadskontroll enligt a) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1020 av den 20 juni 2019 om marknadskontroll och överensstämmelse för produkter och om ändring av direktiv 2004/42/EG och förordningarna (EG) nr 765/2008 och (EU) nr 305/2011, b) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 305/2011 av den 9 mars 2011 om fastställande av harmoniserade villkor för saluföring av byggprodukter och om upphävande av rådets direktiv 89/106/EG, eller c) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2016/424 av den 9 mars 2016 om linbaneanläggningar och om upphävande av direktiv 2000/9/EG. Förordning (2021:691).


7 § Med sanktionsarea avses i denna förordning den area som i fråga om 1. en lov- eller anmälningspliktig åtgärd motsvarar brutto- eller öppenarean eller en kombination av dessa minskad med 15 kvadratmeter, eller 2. en markåtgärd motsvarar den area som åtgärden avser. Förordning (2013:308).


7 a § Vid tillämpning av 4 kap. 11-11 f §§, 9 kap. 25 § andra stycket och 10 kap. 26 § 3-5 avses med:


hiss: en lyftanordning som betjänar fasta stannplan och som har en lastbärare som styrs längs fasta gejder med en lutning större än 15 grader mot horisontalplanet, eller en lyftanordning som rör sig längs en fast rörelsebana trots att den inte är styrd längs fasta gejder, tillhandahållande på marknaden: leverans av säkerhetskomponenter till hissar för distribution eller användning på unionsmarknaden i samband med kommersiell verksamhet, mot betalning eller kostnadsfritt, utsläppande på marknaden: första gången en säkerhetskomponent till hissar tillhandahålls på marknaden, eller tillhandahållande av en hiss för användning på unionsmarknaden i samband med kommersiell verksamhet, mot betalning eller kostnadsfritt, installatör: fysisk eller juridisk person som åtar sig ansvaret för konstruktion, tillverkning, installation och utsläppande på marknaden av en hiss, tillverkare: fysisk eller juridisk person som tillverkar eller som låter konstruera eller tillverka en säkerhetskomponent till hissar och saluför denna produkt, i eget namn eller under eget varumärke, tillverkarens representant: fysisk eller juridisk person som är etablerad inom unionen och som enligt skriftlig fullmakt från installatören eller tillverkaren har rätt att i dennes ställe utföra särskilda uppgifter, importör: fysisk eller juridisk person som är etablerad inom unionen och släpper ut en säkerhetskomponent till hissar från tredjeland på unionsmarknaden, distributör: fysisk eller juridisk person i leveranskedjan, förutom tillverkaren eller importören, som tillhandahåller en säkerhetskomponent till hissar på marknaden, ekonomisk aktör: installatör, tillverkare, tillverkarens representant, importör och distributör,


bedömning av överensstämmelse: process där det visas om de grundläggande hälso- och säkerhetskraven som följer av föreskrifter meddelade med stöd av 10 kap. 15 § 3 för en hiss eller en säkerhetskomponent till hissar har uppfyllts, återkallelse av en hiss: åtgärd för att montera ner en hiss och forsla bort den under säkra former, återkallelse av en säkerhetskomponent till hissar: åtgärd för att dra tillbaka en säkerhetskomponent till hissar som redan har tillhandahållits en installatör eller en slutanvändare, tillbakadragande: åtgärd för att förhindra att en säkerhetskomponent till hissar i leveranskedjan tillhandahålls på marknaden, och


CE-märkning: märkning genom vilken installatören eller tillverkaren visar att hissen eller säkerhetskomponenten till hissar överensstämmer med de till-lämpliga kraven i harmoniserad unionslagstiftning som föreskriver CE-märkning. Förordning (2016:141).


7 b § Med skylt avses i denna förordning en skylt, tavla, bildskärm, flagga, ljusprojektion eller liknande med syfte att förmedla reklam, information eller liknande. Förordning (2017:102).


8 § Med prisbasbelopp avses prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken.


9 § När det i beslut som meddelas med stöd av plan- och bygglagen (2010:900) eller denna förordning eller i föreskrifter som meddelas med stöd av denna förordning används termer och uttryck som definieras i 3-7 §§, ska dessa ha samma betydelse som i denna förordning om inte annat är särskilt angivet.


10 § Bestämmelser om riktvärden för buller utomhus för spårtrafik, vägar och flygplatser vid bostadsbyggnader och bestämmelser om beräkning av bullervärden vid bostadsbyggnader finns i förordningen (2015:216) om trafikbuller vid bostadsbyggnader. Förordning (2015:837).


2 kap. Planer och områdesbestämmelser Samordning av statens intressen 1 § Under ett samråd om ett förslag att anta, ändra eller upphäva en regionplan, en översiktsplan, en detaljplan eller områdesbestämmelser ska länsstyrelsen på lämpligt sätt hålla andra berörda statliga myndigheter underrättade om planarbetet. Om förslaget rör skogsmark, ska länsstyrelsen inhämta Skogsstyrelsens yttrande.


Om förslaget avser en detaljplan eller områdesbestämmelser, behöver länsstyrelsen dock inte underrätta 1. lantmäterimyndigheten och myndigheter som är sakägare och som kommunen ska samråda med enligt 5 kap. 11 § plan- och bygglagen (2010:900), eller 2. andra myndigheter än de som har invänt mot översiktsplanen, utom när förslaget saknar stöd i översiktsplanen eller särskilt berör myndigheten.


2 § När ett förslag till en regionplan eller en översiktsplan ställs ut eller på annat sätt görs tillgängligt för granskning, ska länsstyrelsen underrätta de statliga myndigheter som kan väntas ha synpunkter i sådana frågor som länsstyrelsen ska ta ställning till i sitt granskningsyttrande.


2 a § När ett planeringsbesked begärs ska länsstyrelsen underrätta de statliga myndigheter som berörs av de frågor som begäran avser. Förordning (2017:423).


3 § Om en statlig myndighet har synpunkter på ett planförslag under samrådet enligt 1 § eller på de frågor som en begäran om planeringsbesked avser efter underrättelse enligt 2 a §, ska myndigheten framföra synpunkterna till länsstyrelsen. Förordning (2017:423).


3 a § Om en detaljplan antas, ändras eller upphävs, ska länsstyrelsen så snart som möjligt underrätta de statliga myndigheter som på grund av sitt särskilda miljöansvar kan antas bli berörda av beslutet. Förordning (2021:786).


4 § Om en regionplan eller översiktsplan antas, ändras eller upphävs, ska länsstyrelsen underrätta de statliga myndigheter som har haft synpunkter på planförslaget eller som särskilt berörs av beslutet. Förordning (2020:78). Samråd med annat land


4 a § Om det i fråga om en regionplan, översiktsplan eller detaljplan krävs samråd med ett annat land enligt 6 kap. 13 § miljöbalken, ska länsstyrelsen underrätta Naturvårdsverket om detta. Underrättelseskyldigheten gäller också när en sådan plan antas, ändras eller upphävs, om den har varit föremål för samråd med ett annat land.


Om samrådet avser en detaljplan, ska underrättelsen göras senast i samband med att kommunen samråder enligt 5 kap. 11 b § första stycket plan- och bygglagen (2010:900). Förordning (2021:786).


åtgärder som inte ska antas medföra en betydande miljöpåverkan 4 b § En åtgärd som avses i 4 kap. 2 § första stycket 3 a plan- och bygglagen (2010:900) ska inte antas medföra en betydande miljöpåverkan om 1. åtgärden avser - ett industriområde, - ett köpcentrum, en parkeringsanläggning eller något annat stadsbyggnadsprojekt, - ett hotellkomplex eller en fritidsby med tillhörande anläggningar, utanför sammanhållen bebyggelse, eller - en campingplats, och 2. ytan på det område som berörs av den åtgärd som avses i 1 understiger 5 000 kvadratmeter.


Första stycket gäller inte i följande fall: 1. åtgärden strider mot den översiktsplan eller de områdesbestämmelser som gäller för området. 2. åtgärden kan antas medföra olägenheter eller risker för omgivningen som är mer omfattande än vad som normalt kan förväntas från bostadshus, kontor, detaljhandel eller liknande verksamhet. 3. åtgärden kan antas påtagligt skada a) ett område av riksintresse för naturvården, kulturmiljövården eller friluftslivet enligt 3 kap. 6 § miljöbalken, eller b) ett område av riksintresse enligt 4 kap. 2, 4 eller 5 § miljöbalken. 4. åtgärden förvanskar en byggnad eller ett bebyggelseområde som är särskilt värdefull respektive särskilt värdefullt från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt enligt 8 kap. 13 § plan- och bygglagen. 5. åtgärden skadar ett område som är upptaget på världsarvslistan i enlighet med Unescos konvention av den 16 november 1972 om skydd för världens kultur- och naturarv. 6. åtgärden har betydelse för möjligheten att följa en miljökvalitetsnorm. 7. åtgärden ska utföras i ett område som omfattas av strandskydd eller något annat skydd enligt 7 kap. miljöbalken. Dessutom ska åtgärden inte omfattas av en dispens från strandskyddet och det ska inte heller finnas skäl att anta att en sådan kommer att kunna ges. 8. Det område där åtgärden ska utföras a) är ett mark- eller vattenområde som inte alls eller endast obetydligt är


påverkat av exploateringsföretag eller andra ingrepp i miljön enligt 3 kap. 2 § miljöbalken, b) är ett mark- eller vattenområde som är särskilt känsligt från ekologisk synpunkt enligt 3 kap. 3 § miljöbalken, c) består av brukningsvärd jordbruksmark enligt 3 kap. 4 § miljöbalken, eller d) är en nationalstadspark enligt 4 kap. 7 § miljöbalken. Förordning (2021:786).


4 c § En åtgärd som innebär att en sådan skidbacke, skidlift eller linbana med tillhörande anläggningar som avses i 4 kap. 2 § första stycket 3 a plan- och bygglagen (2010:900) antingen anläggs inom ett område som redan har tagits i anspråk för ett sådant byggnadsverk eller ändras, ska inte antas medföra en betydande miljöpåverkan om 1. det nya eller ändrade byggnadsverket är av begränsad omfattning i förhållande till de byggnadsverk som sedan tidigare finns på platsen, 2. åtgärden inte är en sådan som avses i någon av bestämmelserna i 4 b § andra stycket 1-7, och 3. det område där åtgärden ska vidtas inte är ett sådant som avses i någon av bestämmelserna i 4 b § andra stycket 8. Förordning (2021:786).


4 d § Trots det som föreskrivs i 4 b och 4 c §§ får byggnadsnämnden i enskilda fall besluta att en bedömning ska göras av om en sådan åtgärd som avses i 4 b § första stycket eller 4 c § kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. Ett sådant beslut får endast fattas om det finns behov av att pröva åtgärdens miljöpåverkan tillsammans med miljöpåverkan från åtgärder som sedan tidigare är beslutade eller genomförda. Förordning (2021:786).


Betydande miljöpåverkan 5 § När kommunen tar fram en detaljplan som medger att planområdet får tas i anspråk på ett sådant sätt som avses i 4 kap. 34 § andra stycket plan- och bygglagen (2010:900), ska kommunen vid sin bedömning av om planen medför en betydande miljöpåverkan ta hänsyn till det som anges i 10 § 1-3 och 11-13 §§ miljöbedömningsförordningen (2017:966).


Om bedömningen avser en åtgärd som kräver tillstånd enligt 7 kap. 28 a § miljöbalken och åtgärden redan har miljöbedömts enligt 6 kap. miljöbalken, ska kommunen även ta hänsyn till resultatet av den bedömningen. Förordning (2021:786).


Planhandlingar 5 a § Detaljplaner och planbeskrivningar ska utformas så att uppgifterna i dem kan tillgängliggöras och behandlas digitalt. Förordning (2019:207).


5 b § Grundkartor ska utformas så att uppgifterna i dem kan tillgängliggöras och behandlas digitalt. Förordning (2019:207).


5 c §  /Träder i kraft I:2023-04-01/ översiktsplaner och regionplaner ska utformas så att uppgifterna i dem kan tillgängliggöras och behandlas digitalt. Förordning (2023:50).


6 § De handlingar som enligt 3 kap. 22 §, 5 kap. 32 eller 39 § eller 7 kap. 10 § plan- och bygglagen (2010:900) ska skickas till Boverket, länsstyrelsen och lantmäterimyndigheten ska vara lämpliga för arkivering. Förordning (2018:1872). Redovisning av planer


8 § Kommunen behöver inte skicka handlingar om detaljplaner eller områdesbestämmelser till länsstyrelsen enligt 5 kap. 32 eller 39 § plan- och bygglagen (2010:900), om länsstyrelsen har rutiner för att ta del av handlingarna på annat sätt och därför beslutat att handlingarna inte behöver skickas.


3 kap. Krav på byggnadsverk Utformningskrav avseende lämplighet 1 § För att uppfylla det krav på lämplighet för sitt ändamål som anges i 8 kap. 1 § 1 plan- och bygglagen (2010:900) ska en byggnad som innehåller bostäder vara utförd på ett sådant sätt att bostäderna i skälig utsträckning har avskiljbara utrymmen för sömn och vila, samvaro, matlagning, måltider, hygien och förvaring.


Bostäderna ska med hänsyn till användningen ha inredning och utrustning för matlagning och hygien.


2 § Det som gäller för en byggnads lämplighet enligt 8 kap. 1 § 1 plan- och bygglagen (2010:900) ska gälla också för andra anläggningar än byggnader.