16.2.1 Driftvändplats 16.2.1.1 Behov av driftvändplats Driftvändplatser bör anläggas vid behov för att väghållnings- och utryckningsfordon ska kunna vända utan att behöva åka till nästa trafikplats. Eftersom användandet i sig utgör en risk för trafiken på vägen bör driftvändplatser lokaliseras så att antalet driftvändplatser minimeras. Se avsnitt 16.2.3.1.


Regelverk, föreskrifter och allmänna råd

16.2.1.2 Placering av driftvändplats Driftvändplatser bör placeras med hänsyn till det område som man i första hand önskar få snöröjt.


Driftvändplats bör för att underlätta snöröjning placeras nära trafikplats. Figur 16.9 Exempel på snöröjningstrategi av trafikplats


Driftvändplatser bör lokaliseras och utformas så att de syns så lite som möjligt för trafikanterna, men så att de är tydliga för driftfordonens förare, både till läge och funktion.


16.2.1.3 Utformning av driftvändplats Innerradien i vändslingor och uppställningsslingor bör vara ≥ 7,0 m.


För att inte locka till obehörig användning bör vändplatser utformas så att trafikanterna om möjligt inte ser dem.


Beroende på vilken bredd vägens mittremsa har finns följande utföranden:


16.2.1.3.1 Driftvändplats vid mindre än 7,0 meter bred mittremsa Av trafiksäkerhetsskäl bör uppställning i mittremsan möjliggöras Figur 16.10.


Räcke, vid behov med energiupptagande ände Figur 16.10 Driftvändplats vid 5,5–7,0 meter bred mittremsa


Om uppställning i mittremsan inte är möjlig kan driftvändplats enligt Figur 16.11 anläggas.


Denna driftvändplats används endast om mittremsan inte kan breddas till ≥  5,5 m och åDT ≤ 15 000.


Räcke, vid behov med energiupptagande ände Figur 16.11 Driftvändplats vid ≤ 5,5 meter bred mittremsa


16.2.1.3.2 Driftvändplats vid 7,0–12,0 meter bred mittremsa överfartsytan bör utförs med ett körbart ytskikt som visuellt sammanfaller med mittremsan. Utformning och mått framgår av Figur 16.12 och Figur 16.13.


Räcke, vid behov med energiupptagande räckesände Figur 16.12 Driftvändplats vid 7,0–8,0 m bred mittremsa


Räcke, vid behov med energiupptagande räckesände Figur 16.13 Driftvändplats vid 8,0–12,0 m bred mittremsa


Figur 16.14 Driftvändplats vid mer än 12,0 m bred mittremsa R1 bör vara ≥ 7,0 m men väljs med hänsyn till mittremsans bredd så att fordons uppställningsvinkel blir 85–100˚. Vid stor bredd på mittremsan utformas vändplatsen med en radiekombination så att rätt uppställningsvinkel uppnås.


överfartsytan bör utföras med ett körbart ytskikt som visuellt sammanfaller med mittremsan.


16.2.1.4 Utmärkning av driftvändplats För att undvika obehörig körning på driftvändplatser bör beläggningsmaterial avvika från intilliggande vägs beläggning. Låga vikbara markeringsstolpar kan sättas vid infart och i mitträckesöppningen som markerar att det är icke körbart område för annat än drift- och utryckningsfordon.


16.2.2 Väntficka och väntslinga för driftfordon Behovet och placeringen av väntslingor och väntfickor utreds från fall till fall i samråd med drift och underhållsansvarig. Väntficka samutnyttjas så långt möjligt med vanlig rastficka och utmärks som sådan. Väntslingor anordnas endast vid vägar med stor trafikbelastning och där andra avkörningsmöjligheter saknas på längre sträckor.


16.2.2.1 Placering av väntslinga Väntslingor bör lokaliseras och utformas så att de syns så litet som möjligt för trafikanterna för att inte locka till obehörig användning.


16.2.2.2 Utformning av väntficka och väntslinga Väntslinga utformas som en slinga där driftfordonet avses köra av i en U-sväng på vägens högra sida och vänta uppställd utanför vägen. Den fortsatta färden sker via en ny U-sväng in på genomgående vägbana bakom den punkt där fordonet lämnade vägbanan. 16.2.1.3.3 Driftvändplats vid mer än 12,0 meter bred mittremsa


Väntslingan bör utformas med ≥  7,5 m bredd. U-svängarna för av- och påfart bör utföras med ≥  7,0 m radie.


Dessa u-svängar bör ha asfaltbeläggning. Icke körbar yta inuti slinga fylls upp till ungefär samma nivå som slingans nivå.


Väntslinga kan ha slitlager av grus utom på de delar som ligger utom 5,0 m från vägbanans kant. Vegetation kan användas som bländskydd.


Figur 16.15 Väntslinga för driftfordon 16.2.3 Katastroföverfart 16.2.3.1 Placering av katastroföverfart


16.2.3.2 Utformning av katastroföverfart Beroende på vilken bredd och utformning vägens mittremsa har kan flera olika utföranden vara aktuella.


I fall där den totala vägbanebredden är för liten för en U-sväng, mindre än ca 20 m, kan katastroföverfarten utföras som driftvändplats enligt Figur 16.16 med enkel slinga.


16.2.3.2.1 Katastroföverfart vid smal mittremsa, ≤ 5,5 m med mitträcke


Räcke, vid behov med energiupptagande räckesände Figur 16.16 Katastroföverfart vid smal mittremsa ≤ 5,5 m med mitträcke


16.2.3.2.2 Katastroföverfart vid mittremsa ≤ 7,0 m bred med räcke längs vägbanekanter


överfartsyta bör utföras med ett körbart ytskikt som visuellt sammanfaller med mittremsan.


Räcke Figur 16.17 katastroföverfart vid mittremsa ≤ 7,0 m bred med räcke längs vägbanekanterna


16.2.3.2.3 Katastroföverfart vid mittremsa 7,0–12,0 m bred med räcke längs vägbanekanter


Räcke Figur 16.18 Katastroföverfart vid 7,0–12,0 m bred mittremsa med räcke längs vägbanekanterna


16.2.3.2.4 Katastroföverfart vid mittremsa ≥ 12,0 m bred, utan räcke överfartsyta bör utföras med ett körbart ytskikt som visuellt sammanfaller med mittremsan.


Figur 16.19 Katastroföverfart vid mittremsa mer än 12,0 m bred Alternativt kan överfarten utformas enligt exempel för driftvändplats Figur 16.14 vänd åt ena eller båda körriktningarna.


16.2.4 överledningsplats överledningsplatser ordnas på vägar med mittremsa för att trafik ska kunna föras från den ena vägbanan till den andra när en vägbana tillfälligt stängs.


16.2.4.1 Placering av överledningsplats Inga särskilda siktkrav behöver ställas på lokaliseringen eftersom det förutsätts att reducerad hastighet gäller i samband med överledningen.


16.2.4.2 Utformning av överledningsplats överledningsytan bör vara belagd.


Ytan bör utföras med ett körbart ytskikt som visuellt sammanfaller med mittremsan.


16.2.4.2.1 överledningsplats vid mittremsa ≤  4,0 m bred med räcke i mitten.


För att möjliggöra överledning bör mitträcket göras enkelt att öppna och återmontera på en längd av 45,0 m för ett körfält, 50,0 m för två körfält och 60,0 m för tre körfält i en riktning.


överledningen kan användas i båda riktningarna för överledning från egen körbana till motriktad och för återledning till egen körbana.


Figur 16.20 överledningsplats vid mittremsa mindre än 4,0 m bred med räcke i mitten


16.2.4.2.2 överledningsplats vid mittremsa 4,0–12,0 m bred med räcke längs vägbanekanterna. Figuren visar överledning från egen till motriktad körbana.


Figur 16.21 överledningsplats i en riktning vid 4,0–12,0 m bred mittremsa med räcke längs vägbanekanterna


16.2.4.2.3 överledningsplats vid mittremsa ≥ 12,0 m bred utan räcke överledning från egen till motsatt körbana och återledning till egen körbana kan möjliggöras enligt Figur 16.22. Figur 16.22 överledningsplats vid ≥ 12,0 m bred mittremsa utan räcke


2 § Ett färdigställandeskydd ska finnas vid en 1. nybyggnad, och 2. tillbyggnad eller åtgärd som är anmälningspliktig enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 kap. 8 § plan- och bygglagen (2010:900), om det finns behov av ett sådant skydd.


Ett färdigställandeskydd behövs dock inte, om åtgärden enligt 9 kap. 4-4 c §§ plan- och bygglagen inte kräver bygglov. Lag (2015:669) .


3 § Den eller de nämnder som fullgör kommunens uppgifter enligt plan- och bygglagen (2010:900) (byggnadsnämnden) prövar behovet av ett färdigställandeskydd enligt 2 § första stycket 2. Om ett småhus inte ska användas för permanent bruk, får nämnden trots 2 § första stycket 1 besluta att något färdigställandeskydd inte behövs.


Vid behovsprövningen ska byggnadsnämnden särskilt beakta de beräknade kostnaderna för näringsidkarens åtaganden och kostnaderna för färdigställandeskyddet.


4 § Konsumenten ska se till att det finns ett färdigställandeskydd, om det krävs ett sådant enligt denna lag.


Vad ett färdigställandeskydd ska omfatta 5 § Ett färdigställandeskydd ska omfatta skälig ersättning för 1. extra kostnader för att slutföra arbetena, 2. kostnader för att avhjälpa fel som en besiktningsman har anmärkt på vid en slutbesiktning enligt 53 § konsumenttjänstlagen (1985:716), och 3. kostnader för att avhjälpa skador på byggnaden som har orsakats av fel som avses i 2.


Färdigställandeskyddet får, till den del det avser ersättning för kostnader enligt första stycket 1, tas i anspråk om näringsidkaren hamnar i sådant dröjsmål som ger konsumenten rätt att häva avtalet enligt 29 § konsumenttjänstlagen. Till den del färdigställandeskyddet avser ersättning enligt första stycket 2 eller 3 får det tas i anspråk om näringsidkaren har gått i konkurs eller av annan anledning inte kan fullgöra sitt åtagande.


Villkor om inskränkningar i konsumentens rätt till ersättning m.m. 6 § Ett avtal om färdigställandeskydd får inte innehålla villkor som, utöver vad som följer av 7 och 8 §§, inskränker konsumentens rätt att ta färdigställandeskyddet i anspråk. Avtalet får inte heller innehålla villkor om att konsumenten ska svara för en viss självrisk.


7 § Ett avtal om färdigställandeskydd ska innehålla villkor som säkerställer att belopp som tas i anspråk används för att täcka sådana kostnader som avses i 5 § första stycket.


8 § Ett färdigställandeskydd får begränsas till ett visst belopp. Det ska dock alltid motsvara minst tio procent av det avtalade priset för den åtgärd som omfattas av skyddet.


9 § Om ett avtal om färdigställandeskydd innehåller ett villkor som innebär att en begäran om att ta skyddet i anspråk måste framställas inom en viss tid, får villkoret inte begränsa konsumentens rätt att framställa en sådan begäran mer än vad som framgår av andra stycket.


När det gäller ersättning enligt 5 § första stycket 1, får ett villkor som avses i första stycket innebära att begäran ska göras utan oskäligt dröjsmål efter det att konsumentens rätt att häva avtalet med näringsidkaren har uppkommit. När det gäller ersättning enligt 5 § första stycket 2 och 3, får villkoret innebära att begäran ska göras inom ett år från den dag då entreprenaden godkändes vid en slutbesiktning enligt 53 § konsumenttjänstlagen (1985:716).


Villkor om övertagande av rätt till ersättning 10 § Ett färdigställandeskydd ska innehålla villkor om att 1. den som svarar för färdigställandeskyddet och som har betalat ut ersättning på grund av skyddet, övertar den rätt till ersättning som konsumenten kan ha mot den som på grund av avtal eller eget vållande eller på annan grund är ersättningsskyldig med anledning av felet eller skadan, 2. konsumenten inte till nackdel för den som svarar för färdigställandeskyddet genom avtal får avsäga sig den rätt till ersättning som tillkommer honom eller henne enligt avtal eller allmänna skadeståndsrättsliga bestämmelser.


Förbud mot ändring av villkor 11 § Den som svarar för färdigställandeskyddet och den som har anskaffat det får, efter det att ett avtal om färdigställandeskydd har ingåtts, inte träffa avtal som medför att villkoren inte längre uppfyller kraven på ett färdigställandeskydds innehåll enligt denna lag.


Villkor för byggstart 12 § Att byggnadsnämnden inte får besluta om startbesked för byggnadsarbetet innan ett bevis om färdigställandeskydd har visats upp för nämnden, framgår av 10 kap. 23 § plan- och bygglagen (2010:900).


överklagande 13 § Byggnadsnämndens beslut enligt denna lag får överklagas hos länsstyrelsen. Länsstyrelsens beslut får överklagas hos mark- och miljödomstol.


övergångsbestämmelser 2014:227 1. Denna lag träder i kraft den 1 juni 2014. Genom lagen upphävs lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. 2. Den upphävda lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. gäller dock fortfarande för mål och ärenden om färdigställandeskydd som har påbörjats före den 1 juni 2014 och mål och ärenden som avser överklagande av


beslut i ett sådant mål eller ärende till dess målet eller ärendet är slutligt avgjort. 3. Bestämmelserna i 2-9 §§ den upphävda lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. gäller dock fortfarande för byggfelsförsäkringar som har tecknats före den 1 juni 2014. 4. Bestämmelserna i 16-21 §§ den upphävda lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. gäller dock fortfarande för avtal om färdigställandeskydd som har ingåtts före den 1 juni 2014.


2015:669 1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2016. 2. äldre föreskrifter gäller fortfarande för avtal om färdigställandeskydd som har ingåtts före ikraftträdandet.


Ventilation – en antikvarisk angelägenhet! Ventilation har under modern tid ofta enbart setts som en teknisk funktion. Strävan att skapa det perfekta inneklimatet, som ska fungera med ett minimum av insatser ifrån brukarna, har lett till allt mer skrymmande installationer och tekniskt komplicerade system. Utnyttjandet av bygg- nadens fysiska förutsättningar, som i sig är en del av ventilationssystemet i äldre byggnader, har försummats. Det ursprungliga ventilationssystemet är inte bara en funktion utan även ett uttryck för bygg- nadens autenticitet och skyddsvärda karaktär.


Ventilation i en byggnad är en grundläggande funktion. Att bevara en kulturhistoriskt värde- full miljö och samtidigt få en fullgod ventilation anpassad till hyresgästen kräver stor kunskap och lång erfarenhet. Denna skrift är framtagen för att sammanställa och sprida den kunskap om ventilation av äldre byggnader som idag finns inom Statens fastighetsverk. Kunskapen exem- plifieras genom allmänna kapitel som tar upp ventilationshistoria, bestämmelser och lagskydd,


Lokal eldning Ventilation och uppvärmning har ofta hängt samman. Eldning i spisar, kakelugnar och kaminer skapar undertryck. Ersättningsluft kommer in genom otätheter i väggar, dörrar och fönster och ger grundventilation. Eldstaden och dess rök- kanaler har därför i äldre tider räckt till för att vintertid åstadkomma den naturliga ventilation som erfordrats. Med öppna eldstäder och otäta fönster och dörrar var draget det stora problemet, inte ventilationen i sig. Om sommaren, när man upphörde att elda och de termiska stigkrafterna avtog, ökade man ventilationen med fönsterväd- ring. Under 1700- och 1800-talen försågs fönstren med fasta innerbågar på vintern. En ruta i varje rum gjordes öppningsbar, en s.  k. lättruta. När kopplade fönsterbågar kom vid 1800-talets slut utformades vanligtvis de övre bågarna för vädring.


För att förbättra de termiska stigkrafterna kunde man förse skorstenen med en s. k. dansare. Den ställer sig efter vinden och skapar undertryck i kanalen.


Lättrutor i både yttre och inre fönsterbåge. Genom att göra en liten båge i bågen får man enkelt en vädringsmöjlighet utan att  behöva öppna hela fönstret. Oxenstiernska palatset.


Radiatorvärme och självdrag Från 1920-talet fick nya byggnader radiatorsys- tem. Bostadshus fick dessutom badrum. även omoderna byggnader försågs med badrum och centralvärme. De flesta byggnader var vid denna tid djupa, till skillnad från de smalhus som upp- fördes senare då funktionalismen slagit  igenom. Badrummen förlades därför till bygg nadens mörka kärna. För att ventilera dessa utvecklades den s.k. Stockholmsventilationen. Principen är att badrummet har separata självdragskanaler för till- och frånluft. Tilluften tas in i marknivå på skuggsidan. Frånluften stiger  termiskt ut genom frånluftsgaller vid badrumstaket via tegelkanalen i skorstenen. På sommaren, när skorstenstoppen är varmare än luftintaget på gården, skapas under- tryck i kanalen som gör att frånluftsflödet tar fart och sval ersättningsluft sugs in i badrummet. Bostädernas kök och boningsrum hade egna frånluftskanaler och tilluftsventiler i yttervägg.


Från 1920-talet ersattes lokal eldning med radiatorsystem med radiatorer under fönstren. Ytor vid yttervägg, som tidigare varit dragiga och kalla och därför använts som kommu nikationsytor, blev nu varmare och började användas som vistelsezoner. Vid tilluft via fönster bör man vid möble- ring ta hänsyn till att risk för drag alltid förekommer i zonen närmast fönstret, även om den är uppvärmd. Oxenstiernska palatset, Stockholm.


Klaffventil ur Ahsell & Bernströms katalog nr 32. Denna typ av ventil placerad i yttervägg användes ofta under 1800-talet och början av 1900- talet för att ta in ute- luft.


Tallriksventilen Disco ur Rylander & Asp- lunds katalog nr. 36. Vanligt förekom- mande som tillufts- ventil i s. k. Stock- holmsventilation.


\"Lågtryckssystem Under 1930-talet minskades rumshöjderna sam- tidigt som fläktventilation etablerades. Dessa tidiga F-system fanns parallellt med självdrags- system fram till 1960-talet. Luften togs normalt in genom spaltventiler under fönstren. år 1931 lan- serades den så kallade överströmnings metoden, som stått sig sedan dess. Det innebär att luft ska strömma \"rätt väg\": från sov- och vardagsrum till bad, WC och kök. Därigenom fick man en mer effektiv användning av luften. Kanalerna utför- des ofta av plåt, men förekom även av murverk, betong eller asbestcement. Efter 1960-talet blev plåtkanaler helt dominerande.\"


Kontrollventilation äldre fläktsystem hade axialfläktar och tallriks- ventiler med låga tryckfall. I början av 1940-talet lanserade Fläktfabriken ett system med radial- fläktar med högre tryck och så kallade kontroll- ventiler som möjliggjorde högre tryckfall utan ljudproblem. Fördelen var att kanalsystemen kunde göras enklare och att man kunde injustera luftflöden med högre precision. Uteluften togs in via spaltventiler under fönstren.


Till- och frånluftssystem System med både till- och frånluft utfördes på ett antal bostadshus i början av 1970-talet. Det var dock först med energibestämmelserna i SBN 75 och SBN 80, en följd av oljekriserna på 1970-talet, som det slog igenom. Genom de så kallade FTX- systemen (mekanisk till- och frånluft med värme- växling) kunde normkraven på värmeåtervinning lätt uppnås. Men redan i mitten på 1980-talet kom invändningar mot systemen (baserade på skötsel- problem och höga driftskostnader), och man började leta alternativ.


återgång till frånluftssystem I slutet av 1980-talet rekommenderade de allmännyttiga bostadsbolagen att endast frånluftssystem (F-system) skulle förekomma i nybyggda bostäder. För återvinning utnyttjades en värmepump för upp- värmning av varmvatten. För att tillföra uteluft an- vändes ofta tilluftsradiatorer där luften filtrerades och förvärmdes.


Kontrollventil KGD med fästram. Ur Svenska Fläktfabrikens katalog från 1963.


Lokal eldning Kontor, skolor, sjukhus m.m. uppvärmdes och ventilerades på liknande sätt som bostäder. I fängelser och mentalsjukhus eftersträvade man tidigt centralvärmesystem eftersom man ville undvika lokal hantering av eld.


Kaminventilation På 1860-talet lanserades ett system för ventila- tion, där man utnyttjade drivkraften hos eldsta- den för att få förvärmd luft och ökad ventilation. Tillverkare marknadsförde speciella kaminer och kakelugnar för ändamålet. Kall uteluft leddes fram i en isolerad kanal och släpptes in i botten på  kaminen. Luften värmdes och släpptes ut i kaminens topp. Rummets frånluftsventil, placerad vid golv, anslöts till en kanal som låg intill rök- kanalen. Frånluftskanalen blev därigenom värmd för effektivt drag.


Kalorifersystem Kalorifersystem förekom från senare delen av 1800-talet fram till omkring 1910. De var både ventilations- och värmesystem och användes främst i skolbyggnader, kyrkor, kaserner och sjukhus. Uteluften togs in i en värmekammare i källaren och vidare genom separata kanaler till respektive rum. Kalorifersystemen hade ibland ett kompli cerat nätverk av murade kanaler för att möjliggöra olika driftfall. När centralvärme i form av radiatorsystem från 1920-talet blev en


Innan radiatorer i den form som vi är vana vid från 1900-talet introducerades specialritades radiatorer i olika utföranden. Här i Gamla riksarkivet på Riddarholmen är de utformade som kolonner. Vissa av dessa kolonner hade dessutom ute- luftsintag. Luft leds via bjälklaget in i radiatorn underifrån och den uppvärmda luften stiger uppåt och ut på radiatorns ovansida.


standardlösning vid nybyggnad, försvann kalori- fersystemen med sin dubbelfunktion för uppvärm- ning och ventilation. Enstaka kalorifersystem av äldre typ förekommer fortfarande, t.ex. i Thielska galleriet på Djurgården.  Det förekommer också nykonstruk tioner av system med värmekammare för uppvärmning av tilluften, t. ex. i Ladugården på Biskops Arnö och utställningspaviljongen på Birka.


Radiatorvärme och självdrag När centralvärmen slog igenom löstes frånlufts- ventilationen med hjälp av termiska stigkrafter i tegelkanaler. Tilluften togs in via klaffventiler i yttervägg och otätheter i fönster och dörrar.


\"Lågtryckssystem och tidiga till- och frånluftssystem På 1930-talet kom system med separata till- och frånluftskanaler. Tilluftsdonen satt ofta i under- taket mitt i kontorsrummet eller i \"bakkant\" vid tak i väggen mot korridoren. Det förekom också system där luften tillfördes genom ett perforerat undertak. Från 1960-talet blev system med tilluft mycket vanliga i kontor, skolor etc.\"


Klimatsystem Efter 1975 blev klimatsystemen ofta försedda med komfortkyla. Systemens uppgift var att föra bort överskottsvärme. Ibland var värmesystemet integrerat i ventilationssystemet; uppvärmning skedde  med luft. Systemen blev alltmer avan- cerade. Ett system som förekom under 1960– 1970-talen var tvåkanalsystem: två tilluftssystem distribuerade luft med olika temperatur och luften blandades till lämplig inblåsningstemperatur i respektive rum. Under 1980-talet blev lågflödes- system med rumsplacerade fläktkonvektorer (fancoils) vanliga. Under 1990-talet kom kyl -


Som ett alternativ eller komplement till självdrag finns auto- matiska vädringssystem. Dessa är datorstyrda och regleras utifrån vädringsbehov. Vaxholms fästning.


Kylbaffel placerad vid tak. Luften kyls och faller ned i rummet.


baffel system, först som separata kylbatterier med egenkonvektion, men ganska snart som integrerade apparater med både kylbatteri och tilluftsdon. I början av 2000-talet har intresset  för VAV-system ökat, dvs. system som utnyttjar varie- rande flöde för att styra kyleffekten.


Enklare system Under slutet av 1980-talet höjdes röster som ansåg att systemen blivit alltför utrymmeskrävan- de och komplexa. En återgång till enklare system förespråkades och från slutet av 1990-talet utförs en hel del system som kombinerar självdrag och fläktventilation s.k. hybridventilation. Lösningar med automatiska fönstervädringssystem provas också.


enskilda fallen måste en egen professionell be- dömning göras av vad föreskrifternas krav på luft- växling, luftkvalitet och komfort verkligen innebär i praktiken.


\"Bygglagstiftningen Allt byggande styrs av bygglagstiftningen. För nybyggnad finns utförliga föreskrifter i Boverkets byggregler (BBR). För ändring (ombyggnad) finns inga föreskrifter. Boverkets ändringsråd (BäR) innehåller bara allmänna råd. BäR betonar en \"varsam helhetssyn\" och ger öppningar för andra ventilationslösningar än vad BBR kräver. Vid arbete med äldre byggnader är det fel att rutinmässigt följa BBR. Som komplement till reglerna finns Boverkets handbok Självdragsventilation , 1994 och Svensk byggtjänsts Byggvägledning 15, Ombyggnad , 2000 och Byggvägledning 7, Ventilation , 2008.\"


\"Vilka lagar gäller? Plan- och Bygglagen (PBL) och Byggnadsverks- lagen (BVL) brukar gemensamt kallas bygglag- stiftningen. De gäller allt byggande. Kraven ställs normalt på fastighetsägaren och gäller bygg- nadens tekniska egenskaper. Miljöbalken och arbetsmiljölagen ställer inte krav på själva byggnaden. Kraven ställs i stäl- let på den miljö eller arbetsmiljö, som finns i byggnaden. Krav riktas främst mot \"verksam- hetsutövaren\" respektive \"arbetsgivaren\", nor- malt hyresgästen. Vissa krav riktas dock mot fastighetsägaren. Genom lagarna ställs krav på ventilationen, men det betyder inte att man kan göra vilka in- grepp eller kompletteringar som helst. PBL kräver var samhet vid ändring i alla byggnader. Miljö- balken ställer kravet att värdefulla kulturmiljöer ska skyddas och vårdas. Vissa byggnader har skydd genom kulturminneslagen. I varje enskilt fall måste man därför hitta en lösning som uppfyller både kravet på ventilation och kravet på skydd av kulturvärden.\"


\"Krav eller råd? Samhället ställer krav genom lagar, förordningar och föreskrifter. Den praktiskt verksamme kom- mer främst i kontakt med föreskrifter och all- männa råd, i vilka myndigheterna har preciserat lagens krav. Föreskrifterna är tvingande, men kraven är ofta formulerade i ord som \"erforderlig luftväxling\", \"god luftkvalitet\" och \"tillräckligt luftflöde\".  Som vägledning till föreskrifterna ger därför myndig- heterna ut allmänna råd och handböcker med konkreta siffror. De allmänna råden ger rekom- mendationer om hur man kan eller bör göra, men utesluter självfallet inte andra handlingssätt. I de\"


\"Här finns en del riktlinjer om självdragsventilation och förstärkt självdrag. För ändring av byggnad gäller BäR. För löpande förvaltning får man gå direkt på BVL, som säger att anordningar för exempelvis ventilation ska \"hållas i stånd\". Att detta sker ska regelbundet kontrolleras genom funktionskontroll av ventila- tionssystem OVK. Den professionella bedömningen i de enskilda fallen ligger då på funktions- kontrollanten.\"


Funktionskontroll av ventilationssystem (OVK) Förordningen om funktionskontroll (1991:1273) ska tillse att alla byggnader, såväl nya som


gamla, har ett tillfredsställande inomhusklimat. Funktionskontroll ska ske innan ett nytt venti- lationssystem tas i bruk första gången (första besiktning). Befintliga system ska återkommande kontrolleras enligt föreskrivna tidsintervall.


Arbetsmiljölagen Arbetsmiljölagens krav berör framför allt arbets- platser och skolor. Arbetsmiljöverket ger ut föreskrifter och allmänna råd för att precisera kraven, och regler om ventilation finns framför allt i Arbets platsens utformning (AFS 2000:42). I dess allmänna råd finns ett flertal riktvärden för luftväxling.


\"Det är ofta svårt att komplettera äldre bygg- nader med samma slag av fläktventilation som nybyggnader. Det finns därför en speciell bestäm- melse för \"äldre byggnader med kulturhistoriskt värde\" i AFS 2000:42. Den säger bland annat att:\"


För att undvika onödiga ingrepp i byggnaden bör vid tillämpningen av föreskrifterna särskild omsorg ägnas valet av tekniska lösningar. När åtgärder är nödvändiga för att nå en godtagbar arbetsmiljö bör sådant utförande väljas som innebär minsta möjliga skada för de kulturhisto- riska värdena.


\"I de enskilda fallen måste därför en noggrann av- vägning göras. Som alternativ till ökat uteluftflöde nämner de allmänna råden exempelvis \"kortare arbetspass med mellanliggande vädring\".\"


Miljöbalken Miljöbalken gäller främst bostäder, förskolor och lokaler dit allmänheten har tillträde. Miljöbalkens krav på ventilation är främst preciserade i all- männa råd som utgivits av Socialstyrelsen. Där finns vägledande riktvärden för luftväxling (lika Arbetsmiljöverkets). Men råden betonar också vädringsmöjligheter, vistelsens längd och ruti- nerna för vädring. Socialstyrelsens allmänna råd talar om en hel- hetsbedömning av byggnadernas eller lokalernas förutsättningar för den aktuella verksamheten. Socialstyrelsen nämner inget om byggnader med kulturvärden, men en av grunderna i miljöbal- ken är skydd och vård av värdefulla natur- och kulturmiljöer. Från fall till fall får man bedöma hur miljöbal- kens krav på skydd och vård av värdefulla kultur- miljöer ska förenas med dess krav på innemiljö.


Skyddsvärda byggnader och bebyggelseområden Byggnader, parker och andra anläggningar, mark- områden, stadskärnor och andra kultur miljöer som ingår i vårt svenska kulturarv skyddas genom en rad olika bestämmelser på statlig och kommu- nal nivå. De som är synner ligen märkliga kan bli byggnads minnes förklarade. även byggnader som i sig inte är så märkvärdiga kan omfattas av skydd om hela bebyggelseområdet som de ligger i klas- sas som byggnadsminne.


Förordningen (1988:1229) om statliga byggnadsminnen mm, FSBM Regeringen beslutar om Statliga byggnads minnen, SBM, efter förslag från Riksantikvarie ämbetet (RAä) som är tillsynsmyndighet och upprättar skyddsföreskrifter. En något lägre skyddsklass är värdefull byggnad och värdefull fastighet  enligt FSBM § 12–16. även i dessa ska samråd ske med RAä vid åtgärder som kan hota det kultur- historiska värdet.


Lag (1988:950) om kulturminnen, Kulturminneslagen KML Enskilda byggnads minnen enligt KML kap 3 beslutas av länsstyrelserna som också upprättar skydds bestämmelser i samråd med ägaren. även ett byggnadsminne som ägs av staten är enskilt om regeringsbeslut inte tagits om SBM. KML kap 2 behandlar fasta fornlämningar. I många äldre städer är hela stadskärnan fornlämningsområde där ingrepp kan kräva tillstånd av länsstyrelsen.


Plan- och bygglag (1987:10), PBL Varsamhetsparagraferna i PBL kap 3 § 10–12 säger att ändring i byggnad alltid ska utföras varsamt så att t.ex. byggnadstekniska och kultur- historiska värden tas till vara. Särskilt värdefulla byggnader skyddas i detaljplaner och områdes- bestämmelser. Kommunen är tillsynsmyndighet enligt PBL.


Miljöbalk (1998:808), MB Miljöbalken tar upp områden som är av riks- intresse ur kulturmiljösynpunkt. Stora åtgärder kan kräva en miljökonsekvensbeskrivning.


Skyddsföreskrifter och tillstånd I skyddsföreskrifterna för statliga byggnads- minnen, som upprättas av RAä och beslutas av


regeringen, anges vilka delar av byggnaden som särskilt ska skyddas. För ändring i strid med skydds föreskrifterna måste tillstånd alltid sökas hos RAä och godkännande finnas innan änd- ringen påbörjas. Håltagning i väggar och bjälklag för ventilationskanaler, eller nya fläktar på tak, är exempel på tillståndspliktiga åtgärder. Tillstånd för ändring i enskilt byggnadsminne söks hos länsstyrelsen.


Vårdprogram SFV har beslutat att varje statligt byggnadsminne ska ha ett eget vårdprogram. I detta beskrivs byggnadens värden och SFV:s långsiktiga mål- sättning för bevarande och utveckling av byggna- den. Vårdprogramet ger rekommendationer och riktlinjer för byggnadens framtida förvaltning. Enskilda byggnadsminnen behöver inte ha vård- program. Länsstyrelsen verkar ändå för att sådana upprättas och kan lämna bidrag till fastighets- ägaren för att så ska ske.


Installationsprojektering Vid installationsprojektering måste således ingrepp i skyddsvärda delar godkännas av RAä alternativt länsstyrelsen samt hänsyn tas till lag- texten i PBL som säger att ändringar ska utföras varsamt så att byggnadens karaktärsdrag beaktas och inte förvanskas. Att låta utföra en antikvarisk förundersökning tidigt i projekteringsskedet kan vara värdefullt. åtgärder i husgrunder, exempelvis vid ut- förandet av nya hisschakt, grundförstärkning eller dragning av nya avlopp kan i en del fall, framför allt i äldre stadskärnor, omfattas av schakttillstånd enligt bestämmelser om fornmin- nesområden som ingår i KML 2 kap. (1988:950). även schakt i mark vid exempelvis installation av radonbrunnar kan ibland kräva tillstånd.


Rester av den ursprungliga anläggningen för luftuppvärmning ska lämnas orörd. Skadade träbjälkar i trossbotten  utbyts och nytt trägolv läggs in. Skridskopaviljongen, Kastellholmen.


Betonggjutning under dörrtröskel är inte en lösning som RAä förordar i en byggnad med träbjälklag. Utförandet krävde RAä:s tillstånd till avsteg från skyddsföreskrifterna. Skridskopaviljongen, Kastellholmen.


Självdragssystem Självdragsprincipen ventilerar byggnaden genom termisk stigkraft, dvs. varm luft är lättare än kall och stiger därför uppåt. Ju större temperatur- skillnad det är mellan luften utanför och inne i en byggnad desto effektivare blir självdraget. Uteluft tas in via springor och ventiler i fönster och  väggar. Frånluften stiger termiskt upp och ut genom frånluftskanaler. I äldre byggnader, som ursprungligen uppfördes med detta system, var kanalerna av tegel och tjänade både som frånluftskanaler och rökkanaler för eldstäderna. även byggnadens utformning, exempelvis stora rumsvolymer och öppna rumssamband, bidrar till en god luftomsättning. På sommaren, när den termiska stigkraften avtar, kan man skapa kors- drag med fönstervädring.


Frånluftssystem Med hjälp av frånluftsfläktar reglerar man och säkerställer frånluftsflödet året om. I äldre bygg- nader kan ofta befintliga tegelkanaler användas för frånluft. Uteluft tas in via springor och ven- tiler i fönster och väggar, precis som vid själv- dragsventilation.


Till- och frånluftssystem Dessa system har fläktar för till- och frånluft. Därmed kan mängden till- och frånluft regle- ras (balanseras) och risken för drag minskar. Systemen kräver avancerad styrutrustning. Värmeåtervinning kan anordnas med hjälp av en värmeväxlare som överför frånluftens värme till tilluften (s.k. FTX-system). Om antikvariska skäl begränsar möjligheten att dra nya plåtkanaler kan ofta befintliga tegelkanaler användas för frånluft och kanske även för tilluft. Trapphus och kor- ridorer kan ibland utnyttjas som tilluftskanaler


om byggnadens planlösning och öppenhet tillåter. överströmning till rum med stängda dörrar kan anordnas med överluftsdon eller urfräsning i tröskel.


Kalorifer Kalorifersystemet är ett äldre system avsett både för ventilation och uppvärmning som bygger på självdragsteknik. Uteluften tas in i en värmekam- mare lågt belägen i byggnaden. Där förvärms luften vintertid. För att reglera flöde och tempe- ratur finns luckor på olika höjd till tegelkanaler genom vilka luften fördelas till de olika rummen i våningarna ovanför. Rummen har till- och från- luftsventiler på olika höjd. Vintertid tillförs luften vid tak och sugs ut vid golv. På så vis blir rummet genomvärmt. Sommartid blir frånluftskanalen uppvärmd i skorstenstoppen vilket skapar under- tryck i rummet. Frånluften sugs ut vid taket och den svala uteluften från värmekammaren tillförs vid golv. Dessa system är inte automatiserade och kräver därför mycket kunskap och engagemang av fastighetsskötaren.


Hybridventilation När man kombinerar olika ventilationsprinciper och skapar en unik kombination brukar man kalla det för hybridventilation. Det är vanligt att kom- binera mekanisk ventilation och självdragsventi- lation och utnyttja det bästa av båda systemen. På sommaren när de termiska stigkrafterna är otillräckliga, används fläktar för att ventilera. När utetemperaturen sjunker kan frånluftsfläk- tarna stängas av och ventilationen fungerar med självdrag. Detta förutsätter att valda fläktar ger litet motstånd i avstängt läge. Systemet kräver en noggrann injustering. Det finns även utvecklade system med automatiskt öppnande av fönster,


styrda av rumsklimat och väderförhållanden. Här utnyttjas utetemperatur och vindförhållande för att skapa ett bra inomhusklimat.


Inventering av byggnadens fysiska förut- sättningar och befintliga ventilationssystem Inventering av befintligt ventilationssystem måste göras; är det ursprungligt? Utgör byggnadens fysiska förutsättningar del av systemet? Kan systemet iordningställas? Räcker rengöring? Kan ny teknik som inte kräver synliga installationer komplettera systemet så att det fungerar bättre? Vilka krav ställer programmet? Hur trivs nu- varande hyresgästen med ventilationen? Kan ven- tilationen svara upp mot den tänkta hyresgästens programkrav? Kylbehov, forcerade luftflöden? Om det behövs, finns det möjlighet till kanaldragning och fläktrumsplacering? Byggnaden kanske redan har undertak och tillräckliga schaktytor. Antikva- rie och vårdprogram måste konsulteras för att se vad som är tillåtet. Att låta göra en antikvarisk för- undersökning kan vara till stor hjälp.


Lokalisering av befintliga tegelkanaler Om byggnadens kulturvärde är så stort att möj- ligheten till kanaldragning är begränsad påverkar detta systemvalet och därmed även möjligt klimat. Om valet av system inkluderar befintliga tegel kanaler måste dessa karteras på ett tidigt stadium, kanske redan med befolkade kontors- rum. Gamla ritningar kan ibland ge anvisning om var kanalerna finns. Med ledning av dessa görs in- ventering på plats. Rökpatroner kan användas för att identifiera piporna i skorstenen. Lokalisering sker därefter vanligen med hjälp av lod. Radiosän- dare kan också användas för att hitta kanalerna i väggarna. Det är viktigt att kanalinventering utförs i ett tidigt skede för att undvika överraskningar i entreprenadskedet.


Ursprungsritningar utvisande kanalplaceringar är till hjälp vid lokalisering av kanalerna. Här ser vi en del av planritningen över Hårlemans tillbyggnad av Södra Banco från 1700-talet.


Gamla Riksarkivet i Stockholm har ett intressant ventilations- och värmesystem. Rumsluften värms genom cirkulation i värmekolonner. Luften tas in i botten och släpps uppvärmd ut i toppen. Byggnadens frånluftsventiler sitter invid golvet. På så vis vädras den svalare luften bort och varm luft invid taket sugs nedåt i rummet.


åtgärder i befintliga tegelkanaler För att bedöma kanalernas status, möjligt luft- flöde samt täthet för att upprätthålla brand- cellsindelning i byggnaden kan filmning och provtryckning bli aktuell. Kanalerna måste ofta tätas med bruk eller keramisk massa. Det finns olika typer av keramiska massor och vissa inne- håller chamotte som ballast med armering av glasfiber. Andra massor har pimpsten som ballast. Infodring med insatsrör, stela eller flexibla, kan ibland vara ett alternativ. Det finns även andra metoder att täta skorstenar. En slang tillverkad i böjligt kompositmaterial släpps ner i kanalen. Därefter formas den med tryckluft så att den fyller ut kanalen. Sedan tillförs ånga och slangen härdar på plats. Fördelen med denna metod är att trasiga kanaler blir helt täta och kan användas som rökkanaler samtidigt som maximal kanal- dimension behålls. Nackdelen är att man för in ett nytt material i byggnaden som inte är autentiskt. Att täta kanaler med bruk är helt i enlighet med ett antikvariskt tänkande. Infodring med insatsrör är en reversibel lösning. Dock måste man tänka på att kanaldimensionerna minskar. Om man förser gamla skorstenar med axialfläktar så är det viktigt  att kanalen i hela sin längd renoveras, även ovanför fläkten. Risken finns annars att vittrad fog faller ner och stoppar fläkten. Skorstenstopparna måste förses med nät för att förhindra att fåglar tar sig ner i dem.


Val av konsult Konsulten måste ha förståelse för och kunskap om byggnadens karaktär och kvaliteter. Man måste ha känsla för och viljan att värna om äldre byggnader. Bestämmelser ska följas men inte övertolkas. Dessutom krävs kreativitet för att kunna ta hänsyn till byggnadens egna villkor vid


Filmning av tegelkanaler från taket på Skridskopaviljongen, Kastellholmen, inför en renovering av byggnaden och dess ventilationssystem.


Renovering av tegelkanalerna gjordes bara upp i höjd med de nya axialfläktarna på Södra Banco. Skorstenspiporna uppåt lämnades orenoverade och det händer att gammalt murbruk faller ner i fläktarna då och då och orsakar driftstopp.


val av system. Referenser från  liknande uppdrag måste kunna uppvisas.


verksamhetens behov Tilltänkta hyresgäster ska informeras om bygg- nadens särart och del i det svenska kulturarvet. Klimatberäkning måste oftast utföras på alter- nativa system och jämföras med programkravet; ibland måste diskussion tas med hyresgästen för jämkning av kravet. Information måste ges om vad som kommer att krävas av hyresgästen för att ventilationen ska fungera bäst. Det kan till och med vara så att det klimat man kan erhålla i bygg- naden begränsar valet av verksamhet.


Tilluft via fönster Om mekanisk tilluft är utesluten väljs ofta tillför- sel av uteluft via spaltventiler i fönsterkarm eller båge. En enklare lösning som ger mer tilluft och ingen åverkan på fönstren är att ta bort tätnings- listen i överkant på överbågen. Den naturliga springan som ett fönster måste ha mellan båge och karm för att ha riktig gångmån ger oftast till- räckligt luftflöde. Vid val av uteluftstillförsel via fönstren måste man ta hänsyn till uteluftens ren- hetsgrad och risken för nedsmutsning. En annan princip är att utnyttja utrymmet mellan inner- och ytterbågar för intag av ersätt- ningsluft som då blir förvärmd. Detta förutsätter ett ständigt undertryck, dvs. mekanisk frånluft. Vid självdragsventilation riskerar man att luften går bakvägen ut mellan rutorna och förorsakar kondens.


Genomförda flödesmätningar visar att den naturliga springan mellan överbågen och karmen ger mer tilluft än spaltventiler kan släppa igenom. Tätningslister kan sättas på övriga delar av fönstret för att reducera drag och inte släppa in mer luft än nödvändigt. (Skridskopaviljongen, Kastellholmen).


Norra Bancos fönster har inte kopplade bågar. Därför sitter spaltventilerna på de inre bågarna. De yttre bågarna har inga tätningslister.


En orsak till kondens mellan bågarna kan vara att spalten mellan yttre och inre bågen målats igen. En annan orsak kan vara att rummet inte ventileras på rätt sätt utan luft sugs ut via stängda fönster.


Att ta in uteluft via galler i fasaden under fönsterblecken till radiatorerna är en tekniskt bra lösning.  Luften blir förvärmd och dessutom renad om man har filter i de fällbara radia- torerna. Om lösningen är möjlig att genom föra är främst en antikvarisk fråga.


Uteluftvärmare placerad i yttervägg i en undervisningssal i ladugården på Biskops Arnö. Värmaren består av ett vatten- batteri som förvärmer uteluften.


Att inventera förekomsten av markradon och utföra åtgärder är viktigt. I byggnader med meka- nisk frånluft eller självdrag skapas ett undertryck som kan medföra att markradon sugs in via ute- luftintag och otäta grunder. För att inte tilluft via fönstren ska upplevas som obehagligt drag är det nödvändigt att informera hyresgästen om att möblering alldeles invid föns- terväggar ska undvikas. I äldre byggnader hade man ofta rum i fil med rörelsezoner invid ytter- väggar och vistelszoner inåt i rummen där kaminer och kakelugnar fanns.


Tilluft via yttervägg Det är en fördel om man kan förvärma tilluften vid intaget. Ett sätt är att tillföra uteluft via en tilluftsradiator. Luften tas in genom yttervägg, filtreras och förvärms vid passagen utmed radi atorns bak sida för att strömma ut ovanför radiatorn.  Ett annat sätt är att använda en till- ufts konvektor som består av ett värmebatteri där uteluften förvärms. även denna innehåller filter. För att service ska kunna utföras måste möble- ringen anpassas för detta.


Energihushållning Konsultgruppen måste tillse att värmebelast- ningen och energibehovet blir lägsta möjliga.  Vid frånlufts- eller självdragssystem är det ofta svårt att anordna värmeåtervinning eftersom möjlighet att överföra värmen saknas. Den värme som man kan utvinna ur frånluften är inte tillräckligt hög- tempererad för att göra nytta i radiatorsystemet. Frånluftsvärmepumpar är en tänkbar lösning men de kan vara svårplacerade i äldre byggnader. Dessutom försvårar antikvariska hänsynstagan-


den erforderliga rör- och kanaldragningar. Ett sätt att begränsa energibehovet är att styra drifttiden med hänsyn till arbetstiden. Man kan också be- hovsstyra luftflödena med hjälp av CO2-givare. Vid lågflödesalternativ (självdrag eller frånlufts- system) måste man tänka på att utvädring av emissioner och lukter från nya möbler och färg- skikt tar tid. En utvädringsperiod utan hyresgäster kan bli nödvändig.


Klimatkyla Vi belastar byggnaderna med högre värmeavgiv- ning än förr. Orsaken är belysning, datorer och annan teknisk utrustning samt större personbe-


Istället för att installera klimatkyla kan man förhindra värme- tillskott genom yttre solavskärmning. Automatiskt styrda markiser skyddar Södra Bancos rum från solvärmen. På så vis förhindras solinstrålning även före och efter kontorstid.


Vid inredning av fläktrum på vindar i äldre byggnader måste ofta speciallösningar göras som jämkar ihop krav på arbets- miljö och byggnadens fysiska förutsättningar.


lastning än byggnaderna ursprungligen var tänkta för. Många av våra kulturhus är ju gamla bostäder avsedda för låg personbelastning. Primärt måste man arbeta med att minska värmebelastningen. Om kyla ändå krävs enligt klimatberäkningen bör solavskärmning utredas som ett alternativ; auto- matiskt styrda markiser kan ofta vara lösningen. Markiser var från 1800-talet ett vanligt hjälpmedel för att sänka innetemperaturen sommartid. Ibland kan det av olika skäl vara svårt att få gehör för tanken. Studier i arkiv av gamla foton kan ofta visa att byggnaden har haft markiser under någon tidigare period. Detta gäller särskilt byggnader i stadsmiljö. Markiser av modernt datum är dessut- om driftsäkrare än äldre fabrikat. Vid en eventuell inredning av tidigare oinredd vind bör man tänka på att i en sådan miljö krävs nästan alltid tillförd kyla vilket medför större tekniskt utrymme och ökade installations- och driftskostnader.


återbruk Det kan vara svårt att hitta detaljer, ventilations- galler mm, som passar in i kulturmiljön; sådana tillverkas inte längre. Den framsynte förvaltaren kan spara på sig ett förråd av sådana detaljer från rivningar och ombyggnader för återanvändning.


Entreprenören måste förstå principen för ventilationsanlägg- ningen. Om man ska ha självdrag i en kanal så måste den ligga med stigning. På bilden syns en ny självdragskanal som lagts horisontellt vilket uppmärksammades av kontrollanten.


Särskilt vid installation av komplicerade ventila- tionssystem brukar sådana detaljer bli överflödiga och kastas. Det gäller att hålla ögonen öppna.


Valet av entreprenör Valet av entreprenör är särskilt viktigt vid instal- lationer i skyddsvärda byggnader. Vid åtgärder i tegelkanaler, inventering, tätning mm måste man anlita entreprenörer som kan denna typ av jobb. Ventilationsentreprenörer kan ofta bara dra


Gamla ventilationsgaller från rivningar bör sparas för åter- användning.


Brukarinstruktioner Brukarinstruktioner ska vara framtagna till in- flyttningen; det kan vara lätt för projektören att begripa hur tropikfläktar och tilluftsradiatorer ska fungera och samverka, men det finns exempel på att personal har suttit och svettats hela som- maren utan att förstå att det är tillåtet att öppna fönstren. Brukarinstruktionen ska anslås på lämplig plats och man bör årligen inventera att all berörd personal har kännedom om ventilations- systemet.


Uppföljning När man genomfört en ombyggnad av en fastig- het och hyresgästen kommit på plats och bott in sig under ett år och upplevt sommar- och vinter klimatet, då är det värdefullt att göra en uppföljning av inneklimatet. Fungerar ventila- tionssystemet som det ska? är personalen nöjd? En funktionsuppföljning och en brukarenkät ger svaret. Det finns väl inget område som kan upp- levas så olika av människor som ventilationen. I vissa fall kan lösningen bli enkel: ett rums klimat som passar en person passar inte en annan. Sådana problem kan ibland lösas genom att män- niskor byter rum med varandra.


plåtkanaler och sätta ihop fläktsystem. Man får då anlita sotare och murare. Vid okonventionella ventilationssystem gäller det att välja en entrepre- nör som är van att göra annorlunda lösningar så att inte hela idén med systemet förfuskas. Ett tips är att anlita ventilationskonsulten som kontrollant eftersom det är den personen som bäst förstår systemet.


Dokumentation av entreprenaden Dokumentation av entreprenaden, filmning av kanaler måste göras och intyg över valda material m.m. måste finnas. Eftersom kanaldragningen i verkligheten sällan stämmer  med ritningarna så är relationsritning efter inmätning särskilt viktig. Detta glöms ofta bort eftersom det är många en- treprenader inblandade. Ventilationsanläggningen måste dokumenteras i vårdprogrammet.


I konferensrum i äldre byggnader räcker inte alltid ventila- tionen till för långa sittningar. Pauser, öppnande av dörrar och fönster kan behövas. Södra Banco.


åtta byggnader inom SFVs byggnadsbestånd är här utvalda då de visar olika sätt att förbättra ventilationen i byggnader som är kulturhistoriskt värdefulla. Ventilationslösningarna representerar olika principer för luftdistribution. Lösningarna har varit möjliga att genomföra med uppfyllande av antikvariska krav. Byggnadens fysiska för- utsättningar, som är en del av det ursprungliga ventilationssystemet har utnyttjats och därmed har byggnadens autenticitet bevarats.


1. Amiralitetshuset sid 24–28  Amiralitetshuset ligger på Skeppsholmen i Stock- holm. Byggnaden uppfördes på 1600-talet och har under århundradena genomgått flera ombygg- nader. Vid den senaste renoveringen vid slutet av 1990-talet fick byggnaden ett nytt frånluftssystem.


2. F.d sjöreservens kasern sid 29–31 På Skeppsholmen i Stockholm finns denna bygg- nad från början av 1900-talet avsedd för den s.  k. sjöreserven som ansvarade för militär skeppens förtöjning och öns brandkårsverksamhet. Bygg- naden renoverades vid slutet av 1990-talet och fick ett nytt till- och frånluftssystem till samlings- salarna. övriga rum fick ett frånluftssystem.


3. Dekanhuset sid 32–35  Dekanhuset i Uppsala har anor från medeltiden. Byggnaden har byggts om och renoverats vid ett flertal tillfällen. Vid den senaste renoveringen under början av 2000-talet installerades ett nytt till- och frånluftssystem med värmeåtervinning.


4. Gamla gymnasiet i Karlstad sid 36–41 Gamla Gymnasiet i Karlstad tillhör en av ett fåtal gymnasieskolor som fanns i Sverige vid mitten av 1700-talet. Byggnaden genomgick en renovering i början av 2000-talet och kompletterades med frånluftsfläktar och automatisk fönstervädring.


5. Ladugården Biskops Arnö sid 42–45 ön Arnö i Mälaren var från medeltiden och framåt en strategiskt viktig plats för kyrkan och Sveriges regenter. Ladugården är från 1800-talet och den genomgick en renovering vid slutet av 1990-talet. Den inreddes för kursverksamhet och komplettera- des med frånluftsfläktar som utnyttjas sommartid. övrig del av året ventileras byggnaden med självdrag.


6. Pelle Svanslös Hus sid 46–48 Idag inryms sagomuseet Pelle Svanslös Hus i en byggnad i Uppsala, ursprungligen uppförd i början av 1800-talet som gäststall för landshövdingens besökare. Byggnaden genomgick en renovering inför museiverksamheten och kompletterades med frånluftsfläktar som är i drift sommartid. övrig del av året ventileras byggnaden med självdrag.


7. Södra Banco sid 49–53 Södra Bancohuset i Stockholm är Europas äldsta bankbyggnad. Här har sedan mitten av 1600-talet bedrivits kontorsverksamhet. I samband med att byggnaden behövde grundförstärkas genomför- des en invändig renovering och iordningställande av byggnadens ventilationssystem. Byggnadens ursprungliga ventilationssystem och dess fysiska förutsättningar har tillvaratagits och komplet- terats med ny teknik som inte inverkar på bygg- nadens autenticitet. Resultatet blev ett till- och frånluftssystem kombinerat med självdrag.


8. Thielska galleriet sid 54–57 På Djurgårdens östra del i Stockholm lät finans- mannen Ernest Thiel uppföra ett palats. Det blev en imponerande byggnad med ett för dåtiden mo- dernt ventilationssystem. Kalorifersystemet venti- lerade inte bara byggnadens utställningsalar utan bidrog också till uppvärmningen vintertid.


Historik Amiralitetshuset, som ligger på Skeppsholmen i Stockholm, började byggas 1647 och togs i bruk 1650. Arkitekt var sannolikt holländaren Louis Gillis. Ursprungligen inrymde huset amiralitetets kansli och sammanträdessal samt på översta våningen segelmagasin. Amiralitetshuset har genomgått flera ombyggnader men portalen i sandsten är ursprunglig. Flottan flyttade 1680 till Karlskrona och från slutet av 1600-talet började Amiralitetshuset användas som arkiv. Detta flyt- tade ut under 1750-talet och huset byggdes om till spannmålsmagasin. I samband med det förändra- des exteriören drastiskt. Från 1794 användes delar av byggnaden som kasern. åren 1844-46 gjordes en stor ombyggnad och restaurering med Fredrik Blom som arkitekt. Huset blev då helt och hållet kasern och fick sin nuvarande exteriöra utform- ning som ansluter till byggnadens ursprungliga utseende. Hörntornen är dock nytillskott. år 1952 byggdes huset om med Rudolf Cronstedt som


arkitekt för att tjäna som kansli för Ostkustens marindistriktsstab och blev således åter amirali- tetshus. Byggnaden är statligt byggnadsminne sedan 1935.


Renovering Byggnaden hade under årens lopp haft många olika hyresgäster och stod inför en nödvändig exteriör renovering. Byggnaden behövde också en invändig renovering för att kunna hyras ut till mo- dern kontorsverksamhet. Renoveringen utfördes 1996-98 och omfattade restaurering av fasaderna till 1850-tals utseende. Invändigt kompletterades byggnaden med hiss och utrymningstrappa och moderna installationer. En ny undercentral bygg- des under mark utanför byggnadens västra sida i slänten mot vattnet.


Ventilationen före renoveringen Byggnaden hade ett självdragssystem med tilluft via fönstren och ventiler i ytterväggarna och från- luft via kakelugnar och frånluftsgaller till murade tegelkanaler. Under 50-talet hade byggnadens våtgrupper försetts med mekanisk frånluft. Venti- lationssystemet fungerade inte eftersom de gamla tegelkanalerna var otäta och delvis igensatta.


Förutsättningar för renovering av ventilationen Byggnaden har tjocka ytterväggar av sten och tegel samt generösa rumsvolymer. Detta medför att luftomsättningen kan vara låg jämfört med moderna hus som oftast har lägre takhöjder och därmed mindre rumsvolymer. Kylning är ej heller absolut nödvändig om byggnaden har tjocka ytterväggar som klarar av att jämna ut sommar- värmen över dygnet. Hus byggda med lättare ytterväggar klarar inte av att magasinera som- mardagens värme utan kan behöva kylning. Att komplettera våningsplanen med ett traditionellt


mekanisk till – och frånluftsystem var inte möjligt pga. byggnadens skyddsföreskrifter. Istället fanns förutsättningar att renovera de gamla rökkana- lerna och använda dem för frånluft kompletterat med en frånluftsfläkt.


Antikvariska ställningstaganden Vid renoveringen strävade man efter att återställa byggnadens rumsvolymer och rumssamband. Många moderna lätta innerväggar, som tillförts byggnaden på 1950-talet, revs och tidigare igen- satta dörröppningar i bärande väggar togs upp. På så vis återskapade man s.k. rum i fil och detta främjar viktiga luftrörelser. Byggnadens mest skyddsvärda delar är yttermurarna, portalen, trapphuset samt golvbjälklagen plan 2 och 3. Trots att fasaden ej får röras gav RAä dispens för håltagning under fönsterblecken för tilluft. Bygg- nadens gamla rökkanaler kunde renoveras och användas för mekaniskt frånluft. Tillstånd gavs att inreda den oinredda vindsvåningen för nya sammanträdesrum.


Ventilationen efter ombyggnaden Vid renoveringen kompletterades samtliga plan så att de fick mekanisk frånluft. Vindsvåningen fick dessutom ett eget system med mekanisk till- och frånluft med möjlighet till forcering av luftflödet.


Tilluft Bakom varje fönsterradiator är två stycken hål med en diameter på 7 cm borrade snett genom fasaden. På fasadens utsida under fönsterblecken är diskreta ventilationsgaller monterade. På så vis förvärms uteluften. Radiatorerna är försedda med filter. För byte av dessa kan man enkelt fälla ut radiatorn från väggen. Tilluftsaggregatet för vindsvåningen med sammanträdesrum är placerat i undercentralen, som ligger utanför byggnaden,


och den f.d. pannskorstenen används som tillufts- kanal upp till vindsvåningen.


Frånluft De befintliga f.d. rökkanalerna är rengjorda och tätade med putsbruk. Kontrollventiler har mon- terats i tegelkanalerna i respektive rum. Samtliga tegelkanaler är sammanbundna på nockvinden med en gemensam plåtkanal som leder luften ned till frånluftsfläkten som är placerad på vinds- våningen. Därifrån går luften ut via den befintliga skorstenen.


Erfarenheter Inventering av kanalsystemet måste göras i ett tidigt skede, helst i samband med projekteringen. Här gjordes ingen inventering, utan arbetet med de befintliga tegelkanalerna påbörjades alldeles för sent; kontorsrummen var redan färdigställda och målade. De gamla ritningarna som projek- teringen baserades på stämde inte, vilket innebar att nya håltagningar för ventiler måste göras. Ommålning av rummen tillkom således. Efter att hyresgästen flyttat in kom klagomål på drag från fönstren. Arbetsplatserna var placerade nära tilluftsradiatorerna och detta, i kombination


med att radiatortemperaturen av energibespa- ringsskäl hade sänkts, gjorde att den tillförda luften kändes kall. Hyresgästen stängde då til- luftsventilerna i radiatorerna vilket i sin tur gjorde att ventilationen blev otillräcklig. Dessutom hade antalet arbetsplatser i varje rum utökats mot vad som var projekterat. Med rätt information till hyresgäst och driftspersonal har dessa problem avhjälpts. Att informera hyresgästen om hur venti- lationen fungerar är nödvändigt.


Historik Denna byggnad uppfördes 1907 på Skeppshol- mens sydöstra del som kasern åt sjöreserven. Det var sjöreserven som bl.  a. skötte militär- fartygens förtöjning och uppläggning på land samt även ansvarade för varvets eldsläcknings- beredskap.


Renovering Kasernen renoverades 1997 för Statens fastig- hetsverk som sedan dess har ett av sina förvalt- ningskontor där. Byggnaden, som är av trä, hade bristfälligt isolerade ytterväggar. Bottenbjälklaget hade rötskador. Allt detta rådde man bot på vid renoveringen. Ytterväggarna tilläggsisolerades och golvbjälklagen renoverades. Byggnaden kom- pletterades med en hiss och en ny källardel som innehåller undercentral och förråd. Vindsvåningen inreddes till paus- och konferensrum.


Ventilationen före ombyggnaden Byggnaden hade aldrig haft fullgod uppvärmning. Ventilationen var ett dåligt fungerande självdrags- system med tilluft via spaltventiler under fönster- bänkarna från mitten av 1930-talet.


Förutsättningar för renovering av ventilationssystemet Byggnadens rum hade stora rumsvolymer och ventilationen var utformad därefter. När ny verk- samhet skulle in krävdes ny rumsindelning för att få många kontorsrum. Detta krävde större luftom- sättning. Den höga rumshöjden medgav undertak i korridorerna. I samband med tilläggsisoleringen av fasaden var det lätt att montera luftintag under fönsterblecken.


Antikvariska ställningstaganden Hela Skeppsholmen är ett statligt byggnads- minne. F.d. Sjöreservens kasern har enbart exte- riöra skyddsförekrifter. Detta medförde att det


inte fanns några problem att renovera byggnaden till modern standard och installera ett nytt ventila- tionssystem.


Ventilationen efter ombyggnaden Byggnaden har försetts med mekanisk frånluft och luftintag via tilluftsradiatorer. Eftersom bygg- naden har en lätt stomme av trä blev kyla nödvän- dig. Samlingssalen och sammanträdesrummet har därför mekanisk tilluft med kylning. Kontorsrum- men har försetts med kylbafflar och tropikfläktar som styrs manuellt efter behov. På sommaren hjälper tropikfläkten till att sprida kyld luft i rum- met. På vintern trycker den ner den varma luften som annars lägger sig vid taket.


Tilluft Under varje fönster sitter en tilluftsradiator och bakom denna leds luften in via en slits i fasaden. På utsidan täcks slitsen av ett galler alldeles under fönsterblecket. Radiatorerna är försedda med filter. För att byta dessa kan man enkelt fälla ut radiatorn från väggen. Konferens salen på bottenvåningen och sammanträdesrummet på vindsvåningen har tilluft via ett aggregat placerat på vindsvåningen. Tilluftsaggregatet har rote- rande värmeväxlare för värmeåtervinning ur från- luften. Luftintaget är placerat på den norra gaveln för att få in så sval luft som möjligt.


Frånluft Byggnaden har fått mekanisk frånluft via spiro- kanaler anslutna till ett aggregat placerat på vindsvåningen. Värmen i frånluften återvinns och tillförs tilluften via värmeväxlare. Luftutsläppet är placerat på den södra gaveln.


Erfarenheter Radiatortemperaturen måste vara tillräckligt hög för att klara uppvärmningen av tilluften. Brukar- instruktioner är viktiga för att instruera om hur tropikfläktar, kylbafflar, fläktforcering och til- luftsradiatorer fungerar. Hyresgästerna bör även göras medvetna om att möblering intill fönstren ej är att rekommendera. Dels kan de uppleva drag och dels måste den som sköter fastigheten enkelt kunna byta filtren i radiatorerna.


Kontorsrummen har försetts med s.k. tropikfläktar. Fläkten har olika varvtal och reversibel rotationsriktning. Vintertid hjälper fläkten till med att få ner den varma luftkudden invid taket. Samtliga arbetsrum och samlingsrum har kylbafflar. Sommar- tid cirkulerar tropikfläktarna den kylda luften i rummen.


till den då dittills största palatsliknande bostaden i Uppsala. Mot slutet av 1700-talet övergick fastig- heten i Uppsala Universitets ägo och kom då att användas som både hyreshus och skola. I Dekan- huset syns idag inslag från alla epoker. En del av källaren är intakt från medeltiden med sina kryss- valv av tegel. Vissa rum har alltjämt inredningar från Julinskiöldska palatset. Fasadens utformning och fönstren är från början av 1800-talet då bygg- naden omvandlades till skola. även högtidssalen i dubbel våningshöjd är från denna tid. Byggnaden är statligt byggnadsminne.


Renovering När SFV:s hyresgäst Teologiska Institutionen av- flyttade blev en renovering nödvändig. Den gamla högtidssalen med dubbel rumshöjd hade tidigare byggts om till två våningsplan genom ett inlagt


Historik Byggnaden som kallas för Dekanhuset skänktes vid början av 1300-talet av biskopen av Skara under dennes ämbetsperiod som dekan i Uppsala till Uppsala Dekanat, idag benämnt stift. Bygg- naden tros ha förstörts i 1447-års brand men en ny byggnad uppfördes på den gamla grunden fem år senare av den dåvarande ärkebiskopen. Vid mitten av 1700-talet köptes fastigheten av akade- miräntmästare P Julinskiöld som lät bygga om den


bjälklag. Vid renoveringen 2004–2005 beslöts att återställa högtidssalens dubbla rumsvolym.


Ventilationen före ombyggnaden Ventilationen var anpassad till kyrkans under- visningslokaler och Teologiska Institutionen. Den hade ett mekaniskt till- och frånluftsaggregat (FT-aggregat) som betjänade de stora undervis- ningssalarna. De små rummen hade ett illa funge- rande självdragssystem. Rummen mot öster var alltid mycket varma på sommaren.


Förutsättningar för renovering av ventilationssystemet SFV ville ha en utformning av det nya ventilations- systemet så att varje våningsplan skulle kunna avskiljas för olika hyresgäster om så behövdes. Högtidssalen som återställdes med sin dubbla våningshöjd medförde dock att plan 3 och 4 blev en brandcell. Ett modernt ventilationssystem eftersträvades som skulle anpassas till byggna- den utan att inverka på byggnadens skyddsvärda karaktär. Befintliga håltagningar för det tidigare ventilationssystemet kunde användas vid ny kanal- dragning.


Antikvariska ställningstaganden Byggnadens medeltida källare, exteriör, stomme, rumsindelning och fasta interiör har skyddsföre- skrifter och måste i möjligaste mån lämnas orörda. Oundvikliga håltagningar har därför förlagts i befintliga eller sedan tidigare igensatta hål. Alla installationer har utförts på ett sådant sätt att de är reversibla och lätta att underhålla och byta ut. En större ny håltagning i bjälklaget blev nöd- vändig pga. hissinstallationen. Man passade då på att dra ett kompletterande VVS-schakt invid hissen bredvid trapphuset i den del av byggnaden som är yngst. På så vis har alla rummens volymer lämnats orörda.


Ventilationen efter ombyggnaden Ett mekaniskt till- och frånluftssystem med värme- återvinning (s.k. FTX-system), som anpassades så mycket som möjligt till byggnaden, valdes. Vär- men i frånluften tas tillvara via vattenbatteri vid frånluftsfläkten på vinden. Det uppvärmda vattnet leds i schakt ned till källaren och tilluftsaggre- gatet för uppvärmning av tilluften. Kylning av tilluften sker vid behov med grundvatten, s.k. frikyla. Automatik finns för att köra nattkylning under varma sommarmånader. Fancoils, dvs. fläktluftvärmare/kylare, finns på flera ställen i byggnaden placerade i kanalisationsbänkar.


Tilluft Utrymmet under byggnaden består av tre delar. Det finns en ursprunglig källare från medeltiden med kryssvalv som inte får röras och en 1700-tals- källare som länge fungerat som teknikrum. Mellan dessa finns en outgrävd del. I källaren från 1700- talet placerades ett nytt tilluftsaggregat som tar in friskluft från ett nybyggt intag utanför byggnaden i marknivå. Aggregatet är även anslutet till kylning med grundvatten. Kallt vatten pumpas in via ett


borrhål och sedan kylan tillvaratagits pumpas det uppvärmda vattnet tillbaka i marken via två andra borrhåll. Kanalisationen för tilluften drogs upp i byggnaden via den outgrävda delen under botten våningen till ett nytt vertikalt VVS-schakt, dolt placerat invid nya toalettgrupper och förråd.


Frånluft Byggnaden hade en mycket god förutsättning för dold frånluft. Samtliga rum hade separata tegel- kanaler. Dessa gick att rengöra och täta. På råvin- den kunde dessa kanaler förbindas med spirorör fram till ett frånluftsaggregat. Därifrån leds luften ut via tidigare byggda skorstenslika frånluftshuvar på taket. Frånluftsfläkten har ett vattenbatteri för värmeåtervinning som är kopplat till tilluftsaggre- gatet i källaren.


Erfarenheter SFV:s önskemål att vid ombyggnaden få ett ven ti- la tionssystem som kan fungera för många olika hyres gäster har uppfyllts. Att utnyttja den out- grävda  källardelen för ny kanalisation har varit lyckosamt. Hela byggnaden har fått en mycket effektiv och estetiskt tilltalande ventilationslös- ning som erbjuder hyresgästen hög komfort och fastighetsägaren mesta möjliga flexibilitet av- seende lokaluthyrning. Den nuvarande hyresgäs- ten är mycket nöjd med systemet.


Historik Vid mitten av 1700-talet fanns i landet endast ett fåtal gymnasieskolor. I Karlstads stift fanns en grundskola med undervisning för gymnasie- kompetens. Skolan var byggd av trä och då den


brann ner 1752 beslutade sig kyrkan för att låta uppföra en ny gymnasieskola med ett observa- torium på taket. Uppdraget gick till arkitekt Carl Hårleman. Han dog 1753 men lämnade efter sig sina signerade ritningar. När uppförandet av byggnaden påbörjades 1754 hade hans medar- betare och efterträdare överintendent arkitekt Carl Johan Cronstedt bearbetat ritningarna. 1759 stod byggnaden färdig. Ansvariga för uppförandet av byggnaden var  arkitekt Johan Eberhard Carl- berg tillsammans med lektor Johan Fryxell. Det är Carlberg som nämns som arkitekten som utformat Karlstads Gymnasium. De speciella trappstegs- gavlarna tillskrivs honom. Byggnaden är statligt byggnadsminne sedan 1935.


Renoveringar och ombyggnation Byggnaden har renoverats och byggts om vid ett flertal tillfällen på grund av tidvis hårt slitage, eftersatt underhåll men även problem med för dåliga murverk. Alla större förändringar utfördes innan byggnaden blev statligt byggnadsminne. Den senaste renoveringen utfördes 2005–2006.


Ventilationen före ombyggnaden Byggnaden hade ett sedvanligt självdragssystem som inte alls fungerade. Tegelkanalerna för från- luften var orensade och hade sprickor pga. sätt- skador. Vissa kanaldelar hade helt rasat samman.


Förutsättningar för renovering av ventilationssystemet Byggnaden uppfördes i dåtidens byggteknik med tjocka ytterväggar av sten och tegel och med stora rumsvolymer vilket ger bra förutsättningar för självdrag under den del av året som uteluften är svalare än inneluften. Under sommarmånaderna upphör den termiska stigkraften och därmed från- luften. Man ville skapa ett ventilationssystem som kunde fungera året runt. Vinden och källaren har alltid varit förrådslokaler och skulle så förbli vilket inte ställde krav på extra ventilation och kyla som annars kan bli nödvändigt för att inreda arbets- platser där.


Antikvariska ställningstaganden Kulturminnesmärkningen ställer krav på att bevara alla väggar intakta. Detta medför att nya instal- lationer ej kan döljas i väggarna. De tekniska tilläggen måste då utformas så att rummen bibe- håller sitt arkitektoniska uttryck. Det beslutades på ett tidigt skede i projekteringsprocessen att byggnadens ursprungliga frånluftkanaler skulle iordningställas. Detta i kombination med att anlitad ventilationskonsult föreslog ett fönster- vädringssystem gjorde att de antikvariska ställningstagandena blev enkla. Det enda venti- lationstillägget interiört blev de motorer som styr den automatiska öppningen av vissa fönsterbågar och de synliga el- och dataledningarna fram till dessa. Motorns placering i estetiskt hänseende blev en antikvarisk fråga. Att denna teknik med fönstervädringssystem över huvud taget gick att använda berodde på att fönsterbågarna hade bytts ut på 1920-talet till kopplade bågar och lämpade sig för denna lösning. Om bågarna hade varit original från 1700-talet hade saken kommit i ett annat läge. 1700-talsbågar kan vara mycket sköra och lämpar sig inte för detta automatiserade vädringssystem.


Ventilationen efter ombyggnaden Självdragsprincipen i byggnaden har behållits och utvecklats. Luften kommer fortfarande in via springor i fönstren men vissa rum på andra våningen har fått ett fönstervädringssystem. Från- luften stiger fortfarande termiskt upp genom de gamla, renoverade tegelkanalerna, vilka komplet- terats med propellerfläktar som sätts ingång då termiken under den varma delen av året upphör. På så vis får byggnaden ett fungerande frånluft- system året runt.


Ersättningsluft tas in via springorna mellan över- bågarnas ovansidor och överkarmarna, där inga tätningslister finns.


Frånluft Man ville behålla tegelkanalerna för frånluft. Vissa kanaler kunde man täta med keramisk massa. Andra kanaler var bitvis så raserade att en renovering av dessa behövdes. Att mura upp dem skulle bli alltför kostsamt. Därför fodrades de med plåtrör, trots att detta medför en minskning av kanalarean. Det upptäcktes vid inventeringen att många frånluftskanaler betjänar fler än ett rum, ibland även rum på andra plan. Detta pro- blem gick inte att lösa utan man fick eftersträva att mini mera antalet delade pipor samt att tillse att rum på olika plan inte betjänades av samma kanal. Brandsektionering enligt dagens krav kunde inte erhållas så hela byggnaden är därför en enda brandcell. Dessa förutsättningar med- förde att  tegelkanalerna bara räckte till ett grund- flöde. Byggnadens skorstenar kompletterades med axialfläktar (propellerfläkt) som den varmare delen av året (mars till september) ska tillse att byggnaden har ett grundflöde på frånluften. Vin- tertid är fläkten avstängd. Den ger knappt något motstånd i avstängt läge och motverkar därför inte det naturliga självdraget. De ursprungliga frånluftsgallren behölls i möjligaste mån. även ny- tillverkning av galler skedde. Bakom gallren sitter kontrollventiler som är injusterade för att ge rätt frånluftsflöde.


Till- och frånluft via automatiskt fönstervädringssystem För att kompensera för att vissa delar av bygg- naden har ett för lågt grundflöde på frånluften för den verksamhet som där bedrivs har man instal- lerat ett fönstervädringssystem. Det fungerar så att i varje fönsterparti är en av överbågarna försedd med en motorstyrd arm som automatiskt kan öppna fönsterbågen så mycket som behövs. öppningen av fönstren (hur mycket och hur länge) är datoriserad och styrs dels av koldioxidmätare, som är zonvis placerade inne i byggnaden, och


dels av en väderstation som finns på taket. Väder stationen har givare för vindriktning, vindhastighet, nederbörd och ute- respektive inne temperatur. Under sommarhalvåret sker auto- matisk fönstervädring nattetid för att få nödvän- dig kylning inför kommande varma arbetsdagar. Programmering för arbetstider görs också.


Erfarenheter Statens fastighetsverk hade ett intresse av att prova ett fönstervädringssystem och beslutet att göra detta har visat sig mycket lyckat. Fastig- hetens brukare är nöjda med det nya ventilations- systemet. Luften upplevs som behaglig. I de rum som har automatisk fönstervädring vet alla att lägga tyngder på sina papper så att de klarar kors- draget. Under varma sommarveckor kyler natt- vädringen ut byggnaden. Detta i kombination med byggnadens mycket tjocka ytterväggar hjälper till att få en tillfredställande temperatur  inomhus även under en extremt varm sommar. Man har för- sökt att behålla byggnadens ursprungliga ventila- tionssystem och kompletterat det med ny teknik som inte strider mot de antikvariska hän synen. Därför tar man av estetiska skäl in uteluft via naturliga springor. Inga tätningslister finns mellan överbåge och överkarm.


Renovering När folkhögskolan under mitten av 1990-talet behövde utökas med fler kurslokaler kom den då oanvända ladugården från 1800-talet väl till pass. Här kunde man få effektiva föreläsnings- och datasalar. även fotolab och kontorsrum inrymdes.


Ventilationen före ombyggnaden Före renoveringen hade ladugården inget speci- ellt ventilationssystem. Byggnaden ventilerades genom öppningar och otätheter i väggar och tak och genom korsdrag.


Förutsättningar för renovering av ventilationssystemet Man sökte en ventilation som skulle vara så enkel som möjligt, billig att installera, osynlig och lätt att sköta för brukaren.


Historik Biskops-Arnö är en liten ö i Mälaren. Den ligger alldeles nära fastlandet i Håbo kommun utanför Enköping. ön har en lång historia som kulturland- skap med intressanta byggnader. På 1280-talet inköptes ön av Uppsala domkyrka som ett led i kyrkans önskan att ha förgreningar längs de viktiga vattenlederna från Uppsala ut i östersjön. 1325 påbörjades bygget av Arnöborg och här bedrevs jordbruk med en stor djurbesättning. Uppsalas biskopar fick använda ön som residens och privat sommarbostad. Utav den ståtliga borgen återstår idag endast en del av källaren med sina medeltida tegelvalv. Nya byggnader för boende och lantbruk har uppförts genom tiderna. På 1700-talet upp- fördes en ny huvudbyggnad med två flyglar som finns bevarade än idag. Odlingslandskapet med dess flora och fågelliv är unikt för Sverige.


Antikvariska ställningstaganden Hela ön har en byggnadsminnesmärkning, så alla byggnader är viktiga att bevara. Ladugården har enbart exteriöra skyddsföreskrifter. Detta med- förde vid renoveringen att ytterväggar och tak i möjligaste mån ej skulle förändras. Befintliga luckor och dörrar har utnyttjats till uteluftsintag utan att detta syns som en förändring. I fasaden sitter tegelrör kvar som förut släppt in luft i bygg- naden. Dessa har tätats invändigt då de inte längre behövs för luftväxlingen. Byggnaden har ett ursprungligt vasstak som blivit överklätt med plåt vid mitten av 1900-talet. Eftersom vasstaket skulle bevaras kunde yttertaket inte isoleras. Istället lades takisoleringen i vindsbjälklaget. Tillstånd gavs att komplettera byggnaden med fyra frånluftshuvar i traditionell ladugårdsstil.


En befintlig lucka som ställs på glänt används som luftintag till värmekammaren (kalorifer) innanför föreläsningssalen.


Ventilationen efter ombyggnaden Byggnaden fick ett självdragssystem som som- martid går att förstärka med fläkt.


Tilluft Luften tas in via fasadplacerade don försedda med batterier för förvärmning. I övrigt kan kors- drag via fönstervädring lätt ordnas sommartid. Den stora föreläsningssalen har dessutom ventila- tion och uppvärmning vintertid via en värmekam- mare, s.k. kalorifer.


Frånluft Luften sugs ut via tre nybyggda luftschakt; med hjälp av termisk stigkraft på vintern och fläktar på sommaren. Varje luftschakt har en axialfläkt. Fläktarna styrs via timer som brukaren själv sätter igång. I botten på varje schakt sitter en lucka som via rep kan ställas i olika lägen så att önskat flöde kan erhållas. Våtgrupperna har en egen mekanisk frånluft som ständigt är igång. Fotolabbet har också en separat frånluftsfläkt som sätts igång automatiskt vid användning.


Luftschaktet sett underifrån där axialfläkten skymtar. Med ett rep kan en fallucka regleras för önskat frånluftsflöde, antingen via självdrag eller fläkt.


De nya frånluftschakten såväl som vindsbjälklaget är iso- lerade. På så vis har man undvikit att isolera yttertaket som har skyddsföreskrifter och ej får förändras.


Erfarenheter Ventilationssystemet fyller alla de funktionskrav som man har ställt. Såväl kurssamordnare som kursdeltagare är mycket nöjda med ventilationen.


Historik I början av 1800-talet uppfördes denna stallbygg- nad i Uppsala för landshövdingens besökare som kom med häst och vagn. Här fanns även plats att inrymma några kor. Från början av 1900-talet har byggnaden mestadels stått tom men också an- vänts som materialförråd.


Renovering Stallet var i mycket dåligt skick före renoveringen. Det hade inte underhållits och var delvis brand- skadat. Först sedan Statens fastighetsverk hade funnit en lämplig hyresgäst påbörjades en reno- vering.


Ventilationen före ombyggnaden Detta stall var precis som de flesta andra utan


värme och ventilationssystem. Vädring skedde via korsdrag och otätheter i väggar, dörrar och fönster.


Förutsättningar för renovering av ventilationssystemet Med en ny verksamhet i byggnaden blev en för- ändring av ventilationen nödvändig. För att till- godose fastighetens byggnadsminnesmärkning var ett så enkelt ventilationssystem som möjligt att föredra. Dessutom blev kostnaden låg för byggherren och hyresgästen kan enkelt själv tillse att byggnaden har en god och ändamålsen- lig luft växling. Eftersom bygg naden har en tung tegelstomme och höga tak höjder passar själv- dragsteknik bra.


Antikvariska ställningstaganden När byggnaden skulle byggas om och få uppvärm- ning så uppstod problemet med att takfoten var helt tätt ihopbyggd med taket. Att ta upp hål i tak- foten gick inte pga. byggnad sminnesmärkningen. Eftersom luftning av ytter taket är absolut nödvän- dig fick problemet lösas på något annat vis. Tack vare att taket var ombyggt och omlagt i modern tid blev lösningen att lyfta hela takstolen så att man fick en springa mellan takfoten och fasaden. Byggnaden har alltid varit oinredd och den inred- ning som gjordes ut fördes på ett sådant sätt att den är reversibel. Byggnaden kan lätt anpassas till någon annan hyresgäst.


Byggnaden har kvar sin ursprungliga exteriör med sin körbro på baksidan. Längst till höger syns köksfläkten som forcerar frånluften vid behov. Invid syns en av byggnadens två våt- gruppsfläktar. De ger byggnaden ett grundflöde för frånluften dygnet runt om sommaren och under museets öppettid under vintern.


Fläkten kan startas av hyres- gästen när denne tycker att självdraget inte räcker, t.ex. när det är varmt ute. När man startar fläkten stängs själv- dragshuvarna automatiskt, annars dras luften in den vägen.


Byggnaden har två stycken självdragsskorstenar med spjäll som kan öppnas och stängas vid behov. Spjällens läge och öppettid regleras manuellt via timer av hyresgästen vid behov av extra ventilation. Spjällen stängs automatiskt när intilliggande frånluftsfläkt sätts igång.


Ventilationen efter ombyggnaden Byggnaden ventileras via självdrag. Sommartid, när de termiska stigkrafterna är otillräckliga, kan frånluftsfläktar startas vid behov. Våtgrupper och kök har frånluftsfläktar för kontinuerlig drift.


Tilluft Fönster och dörrar har spaltventiler för grund- flöde. Luft tas även in via en ventilkonvektor som ger förvärmning vintertid. All övrig tilluft får reg- leras genom att hyresgästen öppnar dörrarna och vädringsfönstren.


Frånluft De två toalettgrupperna och köket har alla se- parata frånluftskanaler med tillhörande fläkt på taket för kontinuerlig drift. Byggnaden i övrigt har reglerbar frånluft som hyresgästen får sköta. På


taket finns två nybyggda huvar som fungerar som självdragsskorstenar med öppningsbara spjäll. Hyresgästen styr öppningen av spjällen med en timer. Dessutom finns ytterligare en huv på taket som har en frånluftsfläkt. även denna styrs via en timer. På så vis kan hyresgästen välja att forcera frånluften vid behov.


Erfarenheter Ventilationssystemet är enkelt att sköta och hy- resgästen har fått muntliga såväl som skriftliga instruktioner. Varma somrar kan värmen dock bli hög. Trots att förberedelser för installation av ett kylsystem är gjorda har inte hyresgästen ansett kylning nödvändig. Ett alternativ till kylning är att sommartid ordna nattvädring med fläktforcering.


Historik Vid mitten av 1600-talet beslutade stadens borgare och råd att en riksbank skulle uppföras invid Järntorget i Gamla stan i Stockholm. Arkitekt Nicodemus Tessin d ä fick uppdraget att ansvara för uppförandet av norra Europas första byggnad för bankändamål. Byggnaden var nästan färdig- ställd 1680 och Riksbanken flyttade in. Därefter fortlöpte färdigställande och tillbyggnad fram till 1712, under ledning av sonen Nicodemus Tessin d.  y. år 1730 fick arkitekt Carl Hårleman i uppdrag att utföra ännu en tillbyggnad som stod färdig 1737. Fastigheten sträcker sig därefter från Järn- torget ned till Skeppsbron och har alltså allt sedan begynnelsen varit byggd för och använd till kon- torslokaler.


Grundförstärkning och renovering Under 2003–2004 genomgick Södra Bancohuset en omfattande grundförstärkning. Hyresgästen SFV fick flytta ut under tiden. För att stabilisera byggnaden krävdes stora ingrepp i grundlägg- ningen och murverken från 1600- och 1700-talen. Under 2004–2005 utfördes en omfattande reno- vering där även ventilationssystemet anpassades till dagens krav på god inomhusmiljö.


Ventilationen före ombyggnaden Ventilationen i Bancohuset var tidigare ett s.k. självdragssystem där luften med hjälp av tempe- raturskillnaden sögs ut via ventiler eller kakel- ugnar. Ersättningsluften (uteluften) togs in genom spaltventiler i fönstren eller, oftast, genom otätheter mellan karm och båge. Detta kunde ge drag vintertid. Dessutom var det många rum som saknade ventiler eller kakelugnar och således inte hade någon frånluft. De flesta fönstren var öppningsbara vilket kunde utnyttjas sommartid, men inte överallt pga. trafikstörningar. Självdrags- systemet fungerade undermåligt eftersom de be- fintliga frånluftskanalerna av tegel var otäta med anledning av de sättskador som huset fått och bit- vis igensatta av sot och puts. Rum i soliga lägen blev mycket varma på sommaren. Våtrummen var försedda med frånluftsfläktar. Det undertryck som fläktarna skapade medförde att ersättningsluften tidvis sögs ner via självdragskanalerna, som alltså fick felvänt luftflöde.


Förutsättningar för renovering av ventilationssystemet Byggnaden uppfördes i dåtidens byggteknik med tjocka ytterväggar av sten och tegel och med en planlösning utformad enligt tidens arkitekturideal med öppna rumssamband och generösa rumsvo- lymer.


Antikvariska ställningstaganden Vid installationen av det nya ventilationssyste- met togs största möjliga hänsyn till byggnadens skyddsföreskrifter och kravet att inte röra bygg- nadens stomme. Genom att iordningställa de ursprungliga tegelkanalerna kan byggnaden ven- tileras utan synliga installationer. Tillstånd gavs att montera nya ventilationsgaller i två befintliga,


sedan tidigare igenbyggda, fönster på innergår- darna för att ta in uteluft till nya fläktrum. Från fläktrummen förs luften in i byggnaden genom nya galler i trapphusen. Tillstånd gavs även att de- montera invändiga fönster i huvudtrapphuset för att underlätta luftföringen uppåt. Vissa rum hade igensatta frånluftsöppningar i tegelkanalerna och dessa återställdes. Tillstånd gavs för håltag- ningar i skorstenarna på vinden för att installera frånluftsfläktar. På så sätt underlättas tillgänglig- heten för service och behovet av gångbryggor och stegar på taket minimerades, samtidigt som man undvek ingrepp i byggnadens skyddade exteriör. Att förse fasaderna i söder- och västerläge med markiser var möjligt eftersom byggnaden tidigare varit försedda med sådana. Markiser var under 1800-talet ett vanligt hjälpmedel för att sänka innetemperaturen sommartid. Installation av kyla i byggnaden blev därför ej nödvändig.


Ventilationen efter ombyggnaden Byggnadens samtliga plan och halva delen av den inredda vindsvåningen har ett ventilationssystem med styrd tilluft. Sommartid är frånluften meka- nisk styrd och vintertid evakueras den via den termiska stigkraften, s.k. självdrag. Den övriga delen av vindsvåningen som vetter mot söder och som sommartid kan bli mycket varm har fått ett separat mekaniskt till- och frånluftssystem med kylning och värmeåtervinning. Aggregatet är placerat i ett fläktrum på övre råvinden.


Tilluft Ersättningsluften tas inte längre in via fönstren och på så vis slipper man smutsig luft, trafikbul- ler och obehagligt drag. Fönstren är naturligtvis öppningsbara om man vill ha extra fönstervädring sommartid. I källarplanet, som ligger i samma nivå som innergårdarna, har två tilluftsaggregat


Bakom det nytillverkade gallret ligger tilluftsaggregatet. Luf- ten renas och värms vintertid för att sedan blåsas ut genom gallret som finns längst ner i trapphuset.


Via trapphuset stiger tilluften vidare uppåt i byggnaden och ventilerar alla rum.


installerats. Dessa är placerade invid byggnadens två trapphus. Aggregaten som innehåller filter, värmebatteri och fläkt med ljuddämpare, tar sin luft från gårdarna och blåser in den i trapphusen. Luften på gårdarna är renare än på gatusidan. Eftersom huset har en ganska öppen planlösning utan stängda dörrar kan varje rum tillföras erfor- derlig luftmängd via trapphus och korridorer. De rum som ofta måste ha stängda dörrar har för- setts med överluftsspringor i dörrkarmen, alterna- tivt ljuddämpande överluftsdon. Tilluftsfläktarnas flöde styrs av tryckgivare på plan 4 för att säker- ställa undertryck i byggnaden.


Frånluft Efter inventering av byggnadens 17 tegelskorste- nar (med sammanlagt 66 kanaler) konstaterades att det fanns kanaler som passerade de flesta kontorsrummen. Det fanns alltså möjlighet att förse samtliga rum med ventiler för frånluft genom att ta upp nya hål i tidigare ej utnyttjade kanaler. Alla kanaler har därefter rengjorts och tätats med keramisk massa. De frånluftsgaller som var ursprungliga har behållits och rengjorts och omlackerats. De galler som var av nyare sort i plast ersattes med nytillverkade liknande de ur- sprungliga. Några galler kommer från en tidigare ombyggnad av Manillaskolan. Sedan de befint- liga frånluftskanalerna har fått sin ursprungliga funktion kan ventilationen vintertid fungera med självdrag. För att säkerställa luftflödet sommartid försågs varje skorsten med en varvtalsstyrd fläkt, placerad på vindsplanet. Fläkten ska bara vara i drift under den varma årstiden när de termiska stigkrafterna inte räcker till och regleras så att rätt flöde erhålls. Fläkten, som är en axialfläkt, är av- stängd vintertid. Den ger knappt något motstånd i avstängt läge och motverkar därför inte det naturliga självdraget vintertid. Eftersom fläktarna


i skorstenarna är  gemensamma för alla kanaler i respektive skorsten, har alla frånluftsgaller i rummen försetts med dolda kontrollventiler för injustering av luftflödet. Våtrummen är anslutna till frånluftsfläktar som är igång dagtid året runt. Den största samlingssalen, Sessionssalen, är försedd med en frånluftsfläkt vars flöde styrs av koldioxidhalten. Koldioxidhalten mäts även konti- nuerligt centralt på plan 5.


Erfarenheter Fastighetens brukare är nöjda med det nya ven- tilationssystemet. Luften upplevs som behaglig. Brukarna har inga problem med att anpassa sig till husets förutsättningar. Genom att markiserna är väderstyrda och att ventilationssystemet vid behov körs nattetid så hålls innetemperaturen ner på sommaren. I kontorsrummen är det viktigt att inte fler arbetsplatser anordnas än vad rummets ventilation är dimensionerat för. De som arbetar här måste känna till att om dörrarna till kontoret stängs så minskar flödet. Vid utnyttjandet av samlingssalarna måste man tänka på att inte ha för långa sittningar utan ta pauser ofta. Man får öppna dörrar och fönster. När man som i denna byggnad använder trapphus och korridorer för tilluft är det extra viktigt att ha effektiv och nog- grann städning så att inte damm och smuts sprids runt. När byggnadens nya ventilationssystem hade varit i gång under en tid upptäcktes att puts- bruk då och då lossnar och faller ner på skorstens- fläktar och orsakar fläktstopp. Lärdomen är att kanalerna måste tätas även ovanför fläktarna.


Genom att förse bygg- nadens soliga fasader med markiser som är sol- och väderstyrda kan kylanläggning undvaras.


Historik I Stockholm på Eols kulle, Blockhusuddens hög- sta punkt på Djurgården, lät finansmannen och konstmecenaten Ernest Thiel under åren 1904–07 uppföra ett palats till sig och sin familj. Arkitekt var Ferdinand Boberg. Thiel var en stor samlare av samtida konst och hans palats blev en av Stock- holms vackraste jugendbyggnader.


Renovering Byggnaden genomgick en större renovering i början av 1930-talet för att bättre passa musei- verksamheten. En ny lägenhet för en intendent inreddes i byggnadens västra del. Vid 1960- talets mitt putsades fasaderna om med grå och fel- aktig puts. På 1970-talet kläddes väggarna i utställningssalarna med glasfiberväv, målades med halvblank plastfärg och lysrörsarmaturer sattes upp i taken. Byggnaden genomgick en återställande renovering 1999-2004 i olika etap- per. Fasaderna återfick en slät och vit puts och salsväggarna bredspacklades och målades i en svagt grå nyans för att påminna om det ylletyg som ursprungligen täckt väggarna. I samband med fasadrenoveringen monterades ett nytt  galler i gammal stil på entréfasaden för kylning  av Munchsalen.


Ventilationen före renoveringen Byggnaden uppfördes ursprungligen med ett ka- lorifersystem för ventilation. Salarna ventilerades med luft som förvärmts i en värmekammare i käl- laren och som distribuerades via plåt-och tegel- kanaler. Dessa hade med tiden blivit igensatta av löv och damm. Ventilationen fungerade dåligt. Munchsalen som har ljusinsläpp via en glaslanter- nin var sommartid mycket varm beroende på att utrymmet ovan lanterninen var dåligt ventilerat.


Förutsättningar för renovering av ventilationssystemet Byggnaden är unik och konsten kräver ett visst klimat för att inte ta skada. Att göra en modern och synlig ventilationsanläggning var inte möjligt. Ambitionen har varit att underhålla det gamla sys- temet och komplettera det med installationer som inte påverkar byggnadens arkitektur.


Antikvariska ställningstaganden 1993 fick byggnaden skyddsföreskrifter som anger att vare sig inre eller yttre förändringar av byggnadens ursprungliga utseende får göras utan tillstånd från RAä. Vid renoveringen 1999–2004 gällde det att återställa byggnadens ytskikt såväl in- som utvändigt. Tillstånd gavs för att komplet- tera en av fasaderna med ett tillvarataget tillufts- galler i gammal stil.


Ventilationen efter renoveringen Byggnadens kalorifersystem behölls och gavs bättre funktion genom att tilluftskanalerna rensa- des. På så vis iordningställde man ventilationens ursprungliga funktion. Trots detta var Munchsalen med sitt lanternintak alldeles för varm om som- maren. För att lösa detta problem tog man i an- språk en oanvänd tegelkanal i vilken man place- rade en kanalfläkt ansluten till en plåtkanal som mynnar i lanterninutrymmet. Ett nytt tilluftsgaller till denna fläkt monterades i museets entréfasad som vetter mot norr. På så vis leds sval luft upp till lanterninen som sedan avluftas uppåt via tak  huvar.


Tilluft Byggnaden har två olika system för att tillföra ute- luft till rummen. De stora tavelsalarna har tilluft som vintertid förvärms via tegelkanaler som tillhör byggnadens kalorifersystem. Luften tillförs salar- na via högt placerade tilluftsgaller. övriga rum har ett traditionellt självdragssystem. Där tillförs luf- ten direkt utifrån via ventiler i ytterväggarna och via springor mellan fönstrens bågar och karmar.


Frånluft Alla rummen har frånluft via självdrag i tege l- kanaler. Utrymmena ovanför de stora salarnas lanterniner avluftas via huvar.


Erfarenheter Kalorifersystemet fungerar dåligt sommartid. I värmekammaren finns en håltagning tänkt att användas för installation av en propellerfläkt för sommardrift. Fläkten installerades aldrig men om man skulle göra detta nu skulle möjligen effektivare kylning av salarna erhållas. Kylning av Munchsalens lanterninutrymme har förbättrats efter utförda åtgärder.


flödet är fläktstyrt och som dessutom innehåller värmeväxlare för återvinning av värme ur från- luften Grundflöde = lägsta luftflödet i ett rum Inomhusluft = luft i rum Installationssystem = värme-, kyl- eller ventila- tionssystem Kanalsystem = sammansatt system av ventila- tionskanaler


Klimatiseringssystem = ventilationsanordning avsedd att hålla önskat rumsklimat Klimatskärm (klimatskal) = byggnadens ytter- väggar, fönster, dörrar, tak och golv Komfortkyla = kylanläggning som kyler rummet till en behaglig temperatur Kontrollventil = ventil i rum avsedd att justera in rätt frånluftsflöde Kylbaffel = rumsplacerat kylbatteri LCC (Life Cycle Cost) = begreppet inbegriper både investering och driftskostnader under syste- mets livslängd Nattkylning = kylning av rum nattetid med hjälp av svalare uteluft Nockvind = överdelen av vindsutrymmet OVK = obligatorisk ventilationskontroll Radialfläkt = Fläkt med hjul som roterar i en snäckformad kapsel och som suger in luften axiellt och slungar ut den radiellt, även kallad centrifugalfläkt. Radonsug = frånluftsfläkt placerad under en byggnads grundplatta avsedd att bortföra markradon Reversibel installation = installation som kan avlägsnas utan att lämna större spår i byggnadsstommen Roterande värmeväxlare = värmeväxlare be- stående av en rotor försedd med luftkanaler och som passerar ömsom från- och tillluftströmmen för att överföra värme SFP = står för specifik fläkteffekt och anges i en- heten kW/m³,s. Talet ger en uppfattning om hur eleffektiv en ventilationsanläggning är Självdragsventilation = ventilation som utnyttjar termisk stigkraft och alltså fungerar utan hjälp av fläkt eller annan mekanisk anordning Spirokanal = cirkulär plåtkanal Spjäll = anordning för injustering av luftflöde


Avluft = luft som förs till det fria Axialfläkt = propellerfläkt Behovsstyrning = systemet är i drift, automatiskt eller manuellt, när behov finns.  Cirkulationsluft = luft som cirkulerar inne i ett  rum Deplacerande ventilation = undertempererad luft tillförs rummet i golvnivå Don = ventil Drag = besvärande luftrörelser Driftstid = tid då systemet är på eller i drift  Emissioner = gaser som avges av färg, möbler etc Fancoil (fläktkonvektor) = apparat försedd med fläkt och värme- och/ eller kylbatteri avsedd att klimatisera rummet Fläktluftvärmare/kylare = batteri i ventilations- systemet avsett att värma alt kyla luft  Fläktventilation (mekanisk ventilation) = venti- lation med hjälp av fläkt eller annan mekanisk anordning Forcerat flöde = största luftflödet i ett rum (vid ökad värme- eller personbelastning) Frikyla = kylsystem utan kylmaskin som utnyttjar kylan i luft eller vatten Frånluft = luft som förs från rum F-system = system där frånluftsflödet är fläktstyrt FT-system = system där både från- och tillufts- flödet är fläktstyrt, kallas ofta för balanserade ventilationssystem FTX-system = system där både från- och tillufts-


Springventil/spaltventil = springformad ventil för tillförsel av uteluft Temperaturgradienter = skillnaden i temperatur mellan olika mätpunkter Termisk stigkraft = effekt av att luften när den blir varmare utvidgar sig, blir lättare, och stiger uppåt Tilluft = luft som tillförs rum (t.ex. uteluft, över- luft, återluft eller cirkulationsluft) Tilluftsradiator = radiator som förvärmer uteluften Tillsynsmyndighet = myndighet som har till uppgift att tillse att lagar och förordningar som berör myndighetens verksamhetsområde efterlevs Timer = tidur Tropikfläkt (takfläkt) = fläkt placerad vid tak avsedd att jämna ut temperaturgradienter i rummet Tvärpost = horisontell karm som avskiljer det övre ventilationsfönstret från det nedre fönstret Undercentral = utrymme för teknisk utrustning avseende uppvärmning Uteluft = luft i det fria Ventilation = utbyte av luft i ett rum eller i en byggnad Ventilationsdon = oftast den del av ventilations- systemet som syns. I donen tillför eller suger man ut luften till/från rummet Ventilationsflöden = luftmängd per tidsenhet. Mäts oftast i liter per sekund, l/s Ventilkonvektor = väggplacerad apparat för till- försel av uteluft försedd med värmebatteri Verkningsgrad = ett mått på maskiners effektivi- tet med avseende på energiförbrukning VVS = förkortning för Värme, Ventilation och Sanitet


Vårdprogram = ett förvaltningsprogram för kulturhistoriskt värdefulla byggnader eller anläggningar Värmepump = uppvärmningsanordning som utnyttjar den gratisenergi som finns i t.ex. frånluft, uteluft eller marken Värmeväxlare = anordning placerad i kana l- systemat avsedd att överföra värme mellan från- och tilluft återluft = luft som tas från rum och återförs  till detta överluft = luft som förs från ett rum till ett annat


Bygg barnsäkert i byggnader på tomter och i utemiljön - Boverket

Den här boken är en revidering och utveckling av Boverkets handbok Barnsäkerhet i byggnader från 1996. Liksom den tidigare handboken handlar denna om hur vi kan planera, utforma och underhålla bygg- nader och deras närmaste omgivningar så att barn kan leva och utvecklas utan att skadas. Boken ger exempel på hur byggnader och utemiljö kan utformas barnsäkert samtidigt som barnets rättigheter tillgodo- ses.


Barnsäkerhet är en viktig fråga för många parter. Statistiskt underlag över skadade och döda barn och ungdomar har varit ett verksamt medel till förebyg- gande åtgärder. Ett gemensamt arbete och synsätt där varje myndighet och aktör verkar inom sitt område har lett till att antalet dödsolycksfall bland barn minskat väsentligt. Boverket som är en central förvaltnings- myndighet för frågor om byggd miljö och fysisk pla- nering har som uppgift inom sitt verksamhetsområde att verka för en ökad kunskap hos kommuner, statliga myndigheter och andra berörda i frågor som myndig- heten handlägger.


Maria Nordström, Stockholms universitet, har skrivit kompletterande texter och tillsammans med Sofia Lin- dén, Boverket, bearbetat innehållet.


Ett stort tack riktas till alla som medverkat med vär- defulla synpunkter under arbetets gång. Vi hoppas att handboken ska inspirera och leda till aktivt arbete med utformning av barns miljöer.


Boken vänder sig till dig som är projekterande arkitekt, byggnadsingenjör, byggare, planerare eller tjänsteman på regional eller kommunal nivå, politiker, fastig- hetsägare eller förvaltare men också till en intresserad allmänhet. Boken syftar till att vara ett praktiskt stöd vid utformningen av bostäder och byggnader inklusive utemiljön med barnsäkerhet som huvudfokus.


Boken innehåller två huvuddelar. Den första delen fokuserar på vårt regelverk kring utformning av barn- säkra miljöer och den andra innehåller mer idémässiga och resonerande texter.


Inledningsvis beskrivs typiska skadebilder och skade- situationer och därefter presenteras de regler som styr utformning av nya byggnader. Sedan behandlas hur äldre byggnader kan förbättras ur barnsäkerhetssyn- punkt och hur utformning av utemiljö kan göras där behovet av en säker miljö ska kombineras med barnets behov av fysiska utmaningar.


Del två, idéavsnittet, innehåller exempel på hur frågor kring säkerhet kan kommuniceras till barn och unga. Till slut ges exempel på några försök att förverkliga en barnpolitik som tar hänsyn till barnsäkerhet och barns inflytande i byggande och fysisk planering.